Справа № 750/3878/15-ц Провадження № 22-ц/795/2359/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Литвиненко І. В. Доповідач - Онищенко О. І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача - ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору розірваним, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.08.2011 року в сумі 27781,52 грн. В позові вказує, що між позивачем та відповідачем 10.08.2011 року було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримала від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення вимог закону та умов договору ОСОБА_7 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, а тому утворилась заборгованість, яку просить стягнути на його користь позивач.

ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати кредитний договір приєднання заяву анкету від 10.08.2011 року укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» розірваним. Позовні вимоги мотивовані тим, що вимагаючи дострокового стягнення суми кредиту в умовах фінансової кризи та підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, банк фактично змінює зміст договору щодо прав та обов'язків сторін та строку його дії, а тому виходячи з приписів ст.ст.652,1054 ЦК України та ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору розірваним відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про недоведеність наявності у відповідача ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором, адже такий висновок суду базується на припущенні, що суперечить вимогам ст.60 ЦПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_7 ОСОБА_6 просить відхилити апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 4 липня 2007 року ОСОБА_7 та ПАТ КБ « ПриватБанк» уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4200 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (том 1 а.с.115, 13-36). За умовами вказаного договору банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити чи анулювати кредитний ліміт.

На обслуговування вказаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито особовий рахунок № 7702.

Відповідно до вимог п.п.8.1,8.2 Постанови НБУ від 17.12.2003року « Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах» банк відкриває клієнтам карткові рахунки на умовах договору в порядку встановленому цією Інструкцією для відкриття поточних рахунків з урахуванням певних особливостей передбачених інструкцією. Якщо клієнт вже має в банку рахунок, цей рахунок ідентифікований банком і сформована справа з юридичного оформлення рахунку, то відкриття такому клієнту карткового рахунку здійснюється шляхом укладання договору на підставі заяви про відкриття поточного рахунку.

Матеріали справи вказаної заяви про відкриття нового карткового рахунку не містять.

На підставі наказу № СП-2010-256 від 06.03.2010 року були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ « ПриватБанк».( а.с.13-36)

10 серпня 2011 року ОСОБА_7 підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ « ПриватБанк»( а.с.10 т.1) Відповідно до вказаної заяви банком не встановлювався кредитний ліміт та не зазначались відсотки.

Відповідно до положень ст.ст.1054,1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки( фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредиту, розміру облікової ставки та інших факторів.

Вказаним вимогам закону анкета-заява від 10 серпня 2011 року, як кредитний договір не відповідає.

Крім того,відповідно до наданих банком виписок по користуванню карткою, яка була надана ОСОБА_7 згідно анкети заяви від 11.08.2011 року, на особому рахунку, який був відкритий на її обслуговування зазначено кредитну заборгованість в розмірі 10014, 94 гривень.( а. с. 28-30 т.2)

Відповідно п. 2.1.1.5.4. , п.2.1.1.8.4. Правил користування платіжною карткою клієнт при незгоді з змінами правил та тарифів банку має право звернутися до банку для розірвання договору та погасити заборгованість. Відповідний картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви клієнта.

В момент підписання анкети-заяви 10 серпня 2011 року ОСОБА_7 не заперечувала проти продовження дії договору від 4 липня 2007 року, погодилась з новими умовами та правилами надання банківських послуг, не звернулась до банку з заявою про розірвання кредитного договору та погашення виниклої кредитної заборгованості, також не зверталась з заявою про закриття банківського рахунку, а навпаки користувалась новою кредитною карткою на умовах які були запропоновані банком.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що підписання 10 серпня 2011 року ОСОБА_7 заяви-анкети не є укладенням нового кредитного договору, а отже виходячи з правової позиції викладеної у Постанові Верховного суду від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та враховуючи, що заборгованість по кредитному договору від 4 липня 2007 року обраховувалась банком на особовому рахунку, який був відкритий позивачем для обслуговування кредитного договору від 4 липня 2007 року, а погашення заборгованості відбувалося з кредитної картки, яку позивач отримала в серпні 2011 року і строк дії, якої закінчився в серпні 2014 року, строк позовної давності застосуванню не підлягає.

Крім того, відповідач ОСОБА_7 13 вересня 2012 року змінила картку « Універсальна» та картку « Універсальна Gold» і згідно виписки про рух коштів по вказаній картці заборгованість на момент її отримання становить 4462,76 гривень.( а.с.30-33 т.2, 207-214)

Користуючись карткою « Універсальна Gold» ОСОБА_7 також користувалась наданими їй коштами згідно укладеного договору від 4 липня 2007 року та здійснювала погашення заборгованості.

Зміна ліміту на картковому рахунку передбачена умовами договору.

Крім того, відповідності до п.1.1.2.7. Умов та Правил надання банківських послуг власник картки повинен слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафта.

Отже, заперечення відповідача, щодо виникнення Овердрафта суперечать умовам договору, Умовам та Правилам надання банківських послуг.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ « ПриватБанк» просило фактично стягнути заборгованість з ОСОБА_7 за кредитним договором б/н від 4 липня 2007 року помилково зазначаючи дату підписання анкети-заяви від 10 серпня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Виходячи з вище викладеного, висновок суду першої інстанції про відсутність кредитної заборгованості за період з 10 серпня 2011 року по 13 вересня 2012 року ОСОБА_7 перед банком є помилковим.

Зважаючи на наведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом рішення про задоволення позову в цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" про визнання кредитного договору розірваним сторонами не оскарджується, а тому у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Так як, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, то з ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повернення судових витрат 277 грн. 82 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 305 грн. 60 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 307, п. п. 3, 4 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Головуючий:Судді: