Справа № 733/1974/15-ц Провадження № 22-ц/795/2440/2015 Головуючий у I інстанції Чугуєвська Т. П. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді Горобець Т.В.,

суддів Бечка Є.М.,Хромець Н.С.,

при секретарі Мартиновій А.В. розглянувши у відкритому судовому засі

данні в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя ,

В С Т А Н О В И В :

16 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася в Ічнянський районний суд Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя .

20 жовтня 2015 року ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення її позову шляхом накладення арешту на сумісне набуте майно, яке знаходиться за місцем проживання відповідача ОСОБА_1 в с. Верескуни Ічнянського району Чернігівської області по вул. Леніна,19б: автомобіль "Фольксваген Шаран ", автомобіль "Фолькваген Туарег", автомобіль Запорожець д/н А4504 РМ, автомобіль "Пежо",зазначаючи, що вказані автомобілі перебувають у

власності та користуванні відповідача

товаро-матеріальні цінності ФОП ОСОБА_1 для здійснення підприємницької діяльності, які знаходяться за адресою: Чернігівська область, Ічнянський район, с. Верескуни, вул. Леніна, 19Б; прибуток ФОП ОСОБА_1 з 25.03.2015 року по теперішній час.

Обгруновуючи заяву про забезпечення позову, вказувала, що це майно є їх з відповідачем сумісною власністю та, що на їх придбання вона теж витрачала кошти. Також, позивач зазначала, що існує висока ймовірність того, що відповідач може здійснити відчуження цього майна з метою ухилення від виконання рішення суду.Ухвалою суду від 27.10.2015 р. заяву ОСОБА_3

забезпечення позову задоволено частково:

забезпечено позов шляхом накладення арешту на автомобіль «Фольксваген Шаран», д/н НОМЕР_1, зареєстрований в Прилуцькому МРЕВ ДАІ на імя ОСОБА_1, в частині відчуження автомобіля, автомобіль «Фольксваген Туарег», д/н НОМЕР_2, зареєстрований в Прилуцькому МРЕВ ДАІ на імя ОСОБА_1 в частині відчуження автомобіля ; автомобіль Запорожець д/н А4504 РМ, зареєстрований в Прилуцькому МРЕВ ДАІ на імя ОСОБА_1 в частині відчуження автомобіля ; автомобіль «Пежо», д/н НОМЕР_3 , зареєстрований в Прилуцькому МРЕВ ДАІ на імя ОСОБА_3. в частині відчуження автомобіля. В задоволенні решти вимог ОСОБА_3 відмовлено .

29.10.2015 року постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції ухвала суду про забезпечення позову була виконана ( а.с. 62).

24 листопада 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року про забезпечення позову ( а.с.3-6). Просить ухвалу скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

ОСОБА_1 вказує на незаконність оскаржуваної ухвали оскільки вона постановлена з порушенням вимог процесуального права та висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

А саме, вказує, що у супереч положень п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006

року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позивачем при подачі заяви не було надано жодного доказу на підтвердження того, що зазначені нею автомобілі є об»єктом спільної сумісної власності, та що вони належать відповідачу. Автомобілі «Фольксваген Шаран», та «Фольксваген Туарег» у власності сторін по справі не перебувають, крім того, автомобіль «Пежо» зареєстрований на позивачку, а автомобіль Запорожець в даний час був зданий на металобрухт.

Апелянт зазначає, що судом порушено положення ч.7 ст. 153 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала не направлялась відповідачу для ознайомлення, що свідчить про порушення прав відповідача. Також, судом порушено строки розгляду заяв про забезпечення позову, оскільки заява ОСОБА_3 розглянута судом через 7 днів після її надходження до суду, а не на наступний день, як того вимагають положення ст. 153 ЦПК України.

Ухвалою Ічнянського районного суду від 25 листопада 2015 року відповідно до заяви ОСОБА_3А заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортні засоби :«Фольксваген Шаран», «Фольксваген Туарег», автомобіль Запорожець д/н А4504 РМ, автомобіль «Пежо», д/н , були скасовані.

Зважаючи на те, що ухвала про забезпечення позову залишається чинною та що на неї подана апеляційна скарга та відкрите апеляційне провадження, апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу по суті.

У судове засідання сторони не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на

- автомобіль «Фольксваген Шаран», автомобіль "Фолькваген Туарег"

- автомобіль НОМЕР_4., автомобіль "Пежо"

суд першої інстанції не врахував вимог ст. 151 ЦПК України, відповідно до змісту якої забезпечення позову допускається лише за умови, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем ОСОБА_3 не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів, наведених у заяві. Тому постановляючи оскаржувану ухвалу суд, у супереч зазначених положень не пересвідчився, в тому, що вказані транспортні засоби дійсно належать на праві власності відповідачу та набуті сторонами в період шлюбу, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

Суд не звернув уваги на те, що сама позивачка зазначила в поданій заяві що автомобіль «Пежо», д/н НОМЕР_3 , зареєстрований в Прилуцькому МРЕВ ДАІ на її імя та в ухвалі вказав про реєстрацію вказаного транспортного засобу на ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про порушення судом положень ч. 1 ст.153 ЦПК України про недотримання строків розгляду заяви, яка надійшла до суду 20 жовтня 2015 року ( а.с. 22-23), а розглянута судом на сьомий день тобто, 27 жовтня 2015 року, не впливають на правильність вирішення заяви позивача про забезпечення позову.

Реальна загроза невиконання рішення суду також позивачем не обґрунтована, як і не обґрунтована можливість відчуження зазначених транспортних засобів відповідачем без письмової на те згоди позивачки у

відповідних органах .

Враховуючи, що оскаржувана ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року про часткове забезпечення позову постановлена без належного зясування всіх необхідних для вирішення цього питання обставин, без належних доказів обставин, на які посилався позивач, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга в частині вимог про скасування ухвали про забезпечення позову від 27 жовтня 2015 року підлягає задоволенню.

Вимоги апелянта про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягають, так як на час розгляду апеляційної скарги заходи забезпечення позову скасовані ухвалою суду першої інстанції відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України.

Підстав , передбачених ч.1 ст.211 ЦПК України, для постановлення окремої ухвали на адресу судді суду першої інстанції, головуючого по даній справі, апеляційним судом не встановлено.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору( а.с.2) відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.151-154, 209, 218, 303, 307, 312, 315, 317, 319, ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, поданої через представника ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн 60 коп. (двісті сорок три ) грн. у відшкодування судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: