ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"25" грудня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини.

Позивач зазначив, що з 17.06.1994 по 28.09.2011 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано рішенням Дарницького районного суду міста Києва. Під час шлюбу народилося троє дітей: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьком дітей вказано позивача відповідно до ч.1 ст. 122 СК України.

В зв'язку з тим, що на час народження дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 між колишнім подружжям були суперечки, в подальшому діти підростали та не були схожі на позивача, позивач просить виключити відомості з актових записів у Дарницькому Відділі державної реєстрації актів цивільного стану про народження дитини, ОСОБА_5,ОСОБА_6.

Згідно роз'яснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Поданий позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, відповідно до вимог якої позивач повинен зазначити виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину справи, наявність підстав для звільнення доказування.

1 січня 2004 року набрав чинності Сімейний кодекс України, у зв`язку із чим, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися під час розгляду справ щодо батьківства, слід виходити з дати народження дитини, тому якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС України).

Як вбачається з наданих копій свідоцтва про народження дітей, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Отже, якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати норми КпШС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КпШС України особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (чинної на час виникнення спірних правовідносин), оскільки перебіг встановленого ст. 56 КпШС України річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку.

Строк звернення до суду, згідно зі ст.56 КпШС України з такою вимогою є припинувальним і продовженню не підлягає.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедент ними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, позивачу слід зазначити порядок оплати судово-генетичної експертизи, надати копію свідоцтва про розірвання шлюбу, зазначити нормативно-правову базу, яка підлягає застосуванню відносно даних позовних вимог, з врахуванням процесуальних строків, оскільки діти, батьківство відносно яких оспорює позивач, народилися в 2000 та 2001 році, а тому позивачу необхідно обґрунтувати свої позовні вимоги, керуючись положенням КпШС України 1969 року, який був чинним на момент їх народження та відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3. Зазначити, з яких підстав протягом року з дня народження дитини позивач не оспорив батьківство, а звернувся до суду майже через чотирнадцять років після народження дітей.

Виходячи із системного аналізу зазначених вище норм, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини- залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'ять днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Комаревцева Л.В.