Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю : позивачки -ОСОБА_1 та її представника -ОСОБА_2

апелянтів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника апелянта ОСОБА_4 -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Хустського районного суду від 13 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хустської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_1 пред'явила до Хустської міської ради позов про визнання права власності на самовільно збудований житловий будинок, загальною площею 86,88 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1

Постановою інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Закарпатській області № 989 від 30.12.2013 року позивачку за самовільне будівництво було притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. та зобов'язано виготовити правовстановлюючі документи на вищевказаний будинок.

На замовлення позивачки Приватним підприємством «Архітектура & К» виготовлено технічний паспорт на самовільно збудований житловий будинок, але за відсутності рішення міської ради та будівельного паспорту, вона не може будинок ввести в експлуатацію та використовувати належним чином.

Позивачка також зазначала, що рішенням Х11 сесії V скликання Хустської міської ради від 21 грудня 2009 року, їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1

Посилаючись на зазначені обставини, та положення ст. 376 ЦК України, згідно якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, позивачка просила ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на самовільно збудований вищезазначений житловий будинок.

Рішенням Хустського районного суду від 13 травня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1 право власності на самовільно збудований будинок, загальною площею 86,88 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що рішенням Х11 сесії V скликання Хустської міської ради № 1544 від 21 грудня 2009 року позивачці було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, та що у місцевому суді представник відповідача не заперечував проти задоволення позову, а тому згідно вимог ст. 61 ЦПК України ці обставини визнані стороною відповідача не підлягають доказуванню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять рішення скасувати і ухвалити нове, яким позивачу у позові відмовити. Вказують на те, що вони, (а не зазначений у позові відповідач - Хустська міська рада) є власниками спірного будинку та земельної ділянки площею 0,0472 га, на якій він розташований. Вони (апелянти) не були залучені до участі у справі, тому не могли захистити свої майнові права у суді першої інстанції.

Заслухавши учасників судового процесу, які з»явилися, перевіривши матеріали справи колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Апеляційним судом встановлено, матеріали справи не містять доказів того, що земельна ділянка на якій розташований житловий будинок в АДРЕСА_1, належить позивачці ОСОБА_1

В той же час є доведеним, що за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відповідності до ст. 331 ЦПК України, 28.08.2006 року Хустським ДПТІ зареєстровано право власності на будинок по 1/2 частці за кожним, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( дата, час формування такого -02.04.2014 17:19) наданого Реєстраційною службою районного управління юстиції Закарпатської області (а.с. 39) та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.41), вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно є власниками вищевказаного житлового будинку (а.с.39).

Вказаний житловий будинок загальною площею 208,6 кв.м., житловою площею 82,5 кв.м., разом з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,0472 га, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку від 18.04.2008 року належить ОСОБА_6 (а.с.40).

Отже, зібраними по справі належними доказами доведено, що апелянти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками спірного житлового будинку, та земельної ділянки на якій цей будинок розташований.

Щодо посилання позивачки на рішення Х11 сесії V скликання Хустської міської ради № 1544 від 21 грудня 2009 року про надання їй дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою для будівництва і обслуговування житлового будівництва по АДРЕСА_1, як на одну з підстав задоволення її позову (а.с.2-3), то цю обставину колегія суддів не враховує, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2014 року (у адміністративній справі № 876/9836/13) за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Хустської міської ради Закарпатської області , третя особа ОСОБА_1, судом було визнано протиправним і скасовано рішення сесії Хустської міської ради Закарпатської області № 1544 від 21.12.2009 р. «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації» щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) ( а.с.42-43).

Що стосується пояснень позивачки в апеляційному суді про те, що спірному житловому будинку 29.10.2014 року присвоєно нову поштову адресу, а саме будинок 56 «М», на який вона фактично претендує, тому майнові права ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не порушено, то з цього приводу колегія констатує, що провести таку перевірку в даному провадженні колегія не може, враховуючи приписи ст.ст. 11,30,31,35 ЦПК України, адже ОСОБА_3 та ОСОБА_4, залучені до участі у справі в якості відповідачів чи співвідповідачів не були.

Крім цього, колегія суддів констатує, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що Хустська міська рада є власником нерухомого майна, на яке претендує позивачка. Тому, визнання у місцевому суді представником цієї ради вимог позивача, за вищевказаних обставин справи, не може братися судом за основу для задоволення позову в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України, оскільки належними відповідачами по справі мали бути залучені власники спірного нерухомого майна, тобто апелянти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які згідно вказаної норми закону, мають право визнавати ті чи інші обставини у справі щодо їхнього майна.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України неправильне застування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317,319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 13 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Хустської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 -відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: