Справа № 372/84/14 Головуючий у І інстанції Мостовий Р. П.
Провадження № 22-ц/780/251/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Української міської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував наступним:

23 вересня 2013 року приблизно о 10 год. 50 хв. на належний йому автомобіль Peugeot Expert (Пежо Експерт), реєстраційний номер НОМЕР_1, який був припаркований на узбіччі вулиці Лісової в селі Плюти Обухівського району Київської області, впало дерево, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень, а позивачу як власнику була заподіяна майнова та моральна шкода. Зазначав, що дерево, яке впало на належний йому автомобіль, росло на вулиці Лісовій в селі Плюти на межі суміжних земельних ділянок Української міської ради та ОСОБА_3. За таких умов позивач вважає, що цивільно-правову відповідальність за даним позовом повинні нести Українська міська рада Обухівського району Київської області та ОСОБА_3, і просив суд стягнути з них солідарно на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 45 451,23 грн. та 10 000 грн. - моральної шкоди, а також стягнути з них судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, є усі підстави для задоволення його позовних вимог. Зазначає, що на момент завдання шкоди дерево перебувало в аварійному стані, про що свідчать фотокартки, приєднані до матеріалів справи, воно не було спиляне вчасно відповідачами на виконання діючих норм закону, чим ті і спричинили шкоду позивачу. Крім того вказує, що працівниками міліції здійснено виїзд на місце вчинення правопорушення та складено висновок від 27 вересня 2013 року, згідно якого проведеною перевіркою не підтверджено ознак кримінального правопорушення. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено вини відповідачів у заподіянні йому шкоди, оскільки з цього приводу не було надано жодного належного та допустимого доказу. З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх виваженими та обґрунтованими. Не може вважатися таким доказом й надана до суду апеляційної інстанції в якості висновку спеціаліста відповідь на адвокатський запит представника позивача, оскільки, по-перше, вона складена невстановленою особою з непідтвердженими даними щодо володіння спеціальними знаннями у відповідній сфері, а по-друге, навіть ця відповідь говорить лише про вірогідну можливість причини падіння дерева без надання на це питання чіткої та безальтернативної відповіді. Зважаючи на викладене, колегія суддів не може прийняти зазначений документ як доказ обґрунтованості позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді