УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий Колос-2012», треті особи: Новгородківська районна державна адміністрація Кіровоградської області, відділ Держземагентства у Новгородківському районі, Головне управління юстиції у Кіровоградській області, про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що на підставі договору оренди землі, укладеного з Новгородківською райдержадміністрацією, він є орендарем земельної ділянки площею 62,39 га сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області.

Угодою про внесення змін до договору оренди землі від 10 грудня 2012 року, продовжено договір оренди землі на строк до 18 грудня 2022 року.

14 грудня 2012 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Золотий Колос-2012» (далі - ТОВ «Золотий Колос-2012») укладено договір суборенди землі, який зареєстровано у відділі Держкомзему 17 грудня 2012 року, за яким він передав суборендарю вказану земельну ділянку площею 62,39 га в строкове платне користування на строк до 14 грудня 2019 року.

Проте, позивач цей договір суборенди не підписував. Як йому стало відомо, заяву про укладення цього договору та сам договір суборенди землі від його імені підписав його батько - ОСОБА_6 під тиском керівництва Новгородківської районної державної адміністрації. Будь-яких повноважень батькові на підписання договору суборенди він не надавав, підписання договору проведено проти його волі.

Просив суд визнати недійсним договір суборенди землі, укладений 14 грудня 2012 року між ним та ТОВ «Золотий Колос-2012».

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що доводи позовної заяви про те, що оспорюваний договір суборенди землі підписаний особою, яка не мала на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є безпідставними, такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та на законі.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 27 липня 2015 року № 4000 підписи від імені ОСОБА_4 в примірнику договору суборенди землі від 14 грудня 2012 року, укладеному між ОСОБА_4 та ТОВ «Золотий Колос-2012» в графі «орендар» в рядку підпис, додатку до даного договору - акті приймання-передачі земельної ділянки, яка передається в суборенду від 17 грудня 2012 року в графі «орендар» в рядку підпис, виконані не ОСОБА_4. Дані підписи виконані ОСОБА_6.

Виявлені збіжні загальні та окремі ознаки стійкі, суттєві, утворюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи виконані ОСОБА_6.

Також, як убачається з ксерокопії нотаріально посвідченої довіреності від 29 червня 2010 року, ОСОБА_4 для виконання договору доручення, цією довіреністю уповноважив ОСОБА_6, зокрема, бути його представником з усіма необхідними повноваженнями з питань здачі в оренду, заключати від його імені договори оренди, укладати всі дозволені законом правочини цивільно-правового характеру.

За цією довіреністю представник користується правом подання та підпису всіх документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень.

Довіреність видана на п'ять років і дійсна до 29 червня 2015 року

Доводи касаційної скарги про те, що позивач відмовився від виконання договору доручення та забрав у батька довіреність та заборонив йому підписувати договір суборенди, не мають правового значення, оскільки докази скасування довіреності у порядку, передбаченому чинним законодавством, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, закон зобов'язує особу, яка видала довіреність і згодом скасувала її, негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк