Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2015 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Одесі, в залі суду № 15, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 75, в будинку №101, по проспекту Добровольського в м. Одесі. Позов мотивований тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2015р. придбала у ОСОБА_3 зазначену вище квартиру. Проте, в квартирі залишився зареєстрований рідний брат ОСОБА_3 ОСОБА_2, який в квартирі не проживає, а належні йому речі в квартирі відсутні. Позивач вважає, що в звязку з втратою ОСОБА_3 права власності на квартиру відповідач також втратив право на її користування. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 предявлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився без поважних на те причин. Згідно поштового повідомлення, відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає. В звязку з чим, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України, він вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

За згодою представника позивача справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15 листопада 2015р., реєстровий номер №3437, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 05.11.2015р. В свою чергу, продана квартира належала ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, укладеного 10 березня 2006р. між нею та її батьком ОСОБА_5

З представленої довідки Ф-1 №76 на зазначеній вище житловій площі, на даний час зареєстрований з 07.02.2003р. ОСОБА_2, як брат колишньої власниці квартири ОСОБА_3

З матеріалів справи убачається, що відповідач по справі був зареєстрований в квартирі за згодою колишнього власника, його батька - ОСОБА_5 Реєстрація відповідача в спірній квартирі відповідає вимогам ст. 156 ЖК України та ч.1 ст.405 ЦК України. Вказані норми визначають право членів сімї власника житла користуватися житловим приміщенням, яке визначається її власником.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що право користування жилою площею членів сімї власника житла та обсяг їх прав на квартиру залежить від виникнення у власника житла (квартири) права власності на житло. Цивільним законодавством не передбачено збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно зареєстрували своє місце проживання, але на час розгляду справи не є членами сімї власника квартири.

В звязку з чим суд вважає, що з припиненням права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, відповідач по справі втратив право користування спірною квартирою, виникнення та припинення якого є похідним від обсягу права власності особи, яка є членом його сімї. Слід зазначити, що договором купівлі-продажу від 05 листопада 2015р. попередній власник квартири ОСОБА_3 не передбачила перехід прав та обовязків щодо користування квартирою колишнім членом її сімї до нового власника житла.

Не проживання ОСОБА_2 в квартирі, з часу його реєстрації, та відсутність належних йому речей підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_6 сусідка, ОСОБА_3 рідна сестра відповідача. Крім того, його не проживання було підтверджено складеним сусідами актом від 30.11.2015р., підписи яких були посвідчені головою ЖБК «Ленінський-12». Дані про наявність укладеного договору найму на спірне житлове приміщення між ОСОБА_1. О.В. та відповідачем у суду відсутні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.» Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, оцінюю зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач по справі доводи викладені позивачем не спростував, належні та допустимі докази в підтвердження своїх заперечень не представив.

Керуючись ст.156 ЖК України; ст.ст.391,405 ЦК України, ст.ст.10,11,57,61, 64,88,209,212,214,215, 218,224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратив право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя