Справа № 450/296/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6557/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представників апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача - ОСОБА_5, представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки з будинковолодіння та належних до нього споруд і визначення порядку користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2015 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про виділ частки з будинковолодіння та належних до нього споруд і визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2.

Вапеляційній скарзі посилається на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалення рішення без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки усіх доказів.

Апелянт зазначає, що судом помилково не взято до уваги висновок № 4781/4782 судової інженерно-технічної експертизи, оскільки останній був виконаний на підставі ухвали суду у іншій справі, та був належним доказом.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача - ОСОБА_5, представника - ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок № 109 по вул. Сірка в с. Зимна Вода, Пустомитівсього району, Львівської області, ОСОБА_2 належить 13/18 частки, ОСОБА_5 - 1/18 частки, ОСОБА_7 - 1/18 частки, , ОСОБА_8 - 1/6 частки.

Дані обставини підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27071033 від 19.08.2010 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27257023 від 08.09.2010 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27256825 від 08.09.2010 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26341988 від 08.06.2010 року.

Згідно вимог ст.356 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ч.3 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У відповідності до положень ст. 364 ч. 1 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Вимогами ст.367 ч.2 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно висновку судової інженерної-технічної експертизи № 4781/4782 по цивільній справі № 2-1316/374/11 за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про реальний поділ будинковолодіння, складеного експертами ЛНДІСЕ 30.09.2014 року, дійсна вартість спірного житлового будинку становить 453 684, 00 грн. та встановлено, що поділ спірного будинковолодіння можливий у двох варіантах.

У необхідних випадках для зясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Згідно ст. 143 ч. 1 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даній справі може бути застосований висновок судової інженерної-технічної експертизи № 4781/4782, який складений 30.09.2014 року в межах цивільної справи № 2-1316/374/11 за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про реальний поділ будинковолодіння є безпідставними, оскільки згідно ст.66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом, однак у даній справі жодних експертиз призначено не було, оскільки сторонами не було заявлено відповідних клопотань ні в суді першої інстанції, ні при розгляді справи апеляційним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, для встановлення можливості реального поділу будинковолодіння № 109 по вул. Сірка в с. Зимна Вода, Пустомитівсього району, Львівської області та земельної ділянки, виникала потреба у застосуванні спеціальних знань, про що сторонам було розяснено у судових засіданнях суду першої інстанції, за допомогою яких можливо було встановити варіанти можливого реального поділу будинковолодіння та земельної ділянки на момент постановлення судом рішення. Однак, такого клопотання про проведення відповідної експертизи заявлено не було, а суд не наділений повноваженнями самостійно призначати її проведення.

Крім того, з моменту складання даного висновку до моменту постановлення рішення судом першої інстанції минув значний час та спірне майно сторонами могло бути переобладнане (переплановане), а тому суд підставно відмовив у задоволенні позовних вимог..

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову в позові.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_9