АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника відповідача Кононця С.П.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки та договору поруки припиненими, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №752/14469/2013
№ апеляційного провадження:22-ц-796/548/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач звернулась з позовом про визнання поруки та договору поруки припиненими.

Свої вимоги мотивувала тим, що 10 лютого 2006 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 86050 доларів США.

Цього ж дня між ПАТ «ОТП Банк» та нею був укладений договір поруки, за умовами якого вона взяла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником його боргових зобов'язань

16 березня 2007 року між третьою особою та відповідачем було укладено додаткову угоду, відповідно до якої було збільшено розмір процентів за користування кредитними коштами і встановлено процентну ставку нарівні 14%. До цього дня булла встановлена процентна ставка на рівні 6,5 % +FIDR (фіксована ставка по депозитам фізичних осіб в гривні розміщених в банку на строк більше 366 днів).

Згоду на таку зміну зобов'язання вона не надавала, а так як обсяг її відповідальності внаслідок підвищення процентної ставки збільшився, просила відповідно до ст.559 ч.1 ЦК України визнати припиненою поруку, яка виникла за договором поруки від 10 лютого 2006 року, та визнати припиненим договір поруки від 10 лютого 2006 року, укладений між нею та ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»; третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки та договору поруки припиненими - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Представник відповідача Кононець С.П., який діє на підставі довіреності в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна», проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.169,170), третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, про те судова повістка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання (а.с.171), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 лютого 2006 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №МL-006/624/2006, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 86050 доларів США.

Відповідно до п.3 ч.1 кредитного договору сторони наступним домовились, що для розрахунку відсотків за користування кредитом буде використовуватись плаваюча відсоткова ставка.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, визначених нижче.

Так, п.1.4.1.1.2 договору передбачено, що у разі використання плаваючої процентної ставки проценти за користування кредитом розраховуються, як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів . За базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладення цього договору) на строк в один календарний рік.

Відповідно до п.1.4.1.1.3 договору плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дня видачі кредиту чи його першої частини (траншу). Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищевказаного 12 (дванадцяти) місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат проценти нараховуються, виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату коригування) + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладення будь - яких додаткових угод до цього договору.

10 лютого 2006 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем був укладений договір поруки SR-006/624/2006., за умовами якого позивач взяла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання боржником (третьою особою) його боргових зобов'язань перед кредитором (відповідачем) за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

Відповідно до п.2.1 договору поруки порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно п.п.б п.2.1 договору поруки боржник зобов'язаний сплатити відсотки за користування отриманими ним кредитними коштами, наданими згідно з кредитним договором, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі.

Відповідно до п.2.2 договору поруки на дату укладення цього договору розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 86050 доларів США. Порукою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни суми, відповідно до п.2.1 цього договору.

Як убачається з п.2.3 договору поруки, поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов'язаннями.

Листом за вих. № 22-3-3/414 від 02 лютого 2007 року ТОВ «ОТП Банк» повідомило третю особу ОСОБА_5 про зміну плаваючої процентної ставки за кредитним договором, яка з 01 лютого 2007 року булла встановлена в розмірі 14% річних.

Зазначене повідомлення третьою особою отримане 12 лютого 2007 року.

Відповідні зміни було внесено і до графіку платежів, розмір яких з 07 лютого 2007 року визначено з урахуванням процентної ставки 14% річних. З даним графіком третя особа ОСОБА_5 був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Статтею 554 ч.1 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ст.554 ч.2 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.559 ч.1 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом встановлено, що збільшення процентної ставки за кредитним договором, про яке заявляє позивач, відбулося за рахунок збільшення ставки FIDR. Її корегування вперше відбулося в лютому 2007 року відповідно до умов кредитного договору.

З цими умовами була ознайомлена і позивач при укладенні договору поруки, а тому твердження представника позивача про відсутність згоди останньої на збільшення відсоткової ставки за кредитним договором є безпідставними.

В той же час, позивачем не надано жодних доказів укладення 16 березня 2007 року між відповідачем і третьою особою додаткової угоди про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором. Графік погашення платежів, до якого було внесено зміни в зв'язку із корегуванням плаваючої процентної ставки, не є додатковою угодою, як помилково вважала позивач, а є невід'ємною частиною кредитного договору.

Таким чином, враховуючи, що відсоткова ставка за кредитним договором є плаваючою, її корегування відбувається відповідно до умов договору кредиту, з якими позивач ОСОБА_4 була ознайомлена і після ознайомлення з якими наддала згоду виступати поручителем за борговими зобов'язаннями.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: