Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне, в порядку гл.8 розділу ІІІ ЦПК України/

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 17 квітня 2012 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг грошові кошти в розмірі 9 000 доларів США, які зобовязався повернути частинами по 300 доларів США кожного місяця строком до 17 жовтня 2014 року, що підтверджується договором. Починаючи з 17 травня 2012 року по 17 грудня 2012 року відповідач добросовісно повертав грошові кошти рівними частинами. З січня 2013 року ОСОБА_2 перестав повертати грошові кошти мотивуючи скрутним матеріальним становищем. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути грошові кошти, однак грошові кошти відповідачем повернуті не були. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 6 600 доларів США, 3% річних в розмірі 200, 17 доларів США, а всього 6 800, 17 доларів США, що еквівалентно 153 511, 64 грн.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Суму боргу просив стягнути на момент подачі позовної заяви до суду.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 17 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав від позивача у борг грошові кошти в розмірі 9 000 доларів США строком до 17 жовтня 2014 року /а.с.6/. Відповідно до п. 4.3. зазначеного договору відповідач зобовязався повернути суму боргу щомісячно до 17 числа кожного місяця рівними частинами по 300 доларів США, починаючи з 17 травня 2012 року. Ця форма договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України.

Відповідач своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів позивачу в повному обсязі не виконав, повернув лише 2 400 доларів США. В звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за договором позики станом на 26 жовтня 2015 року виникла заборгованість в сумі 6 800, 17 доларів США, яка складається:

- сума боргу 6 600 доларів США, що станом на 26 жовтня 2015 року за курсом НБУ еквівалентно 148 992, 86 грн.

- 3% річних за період з 23 жовтня 2014 року по 26 жовтня 2015 року 4 518, 77 грн., що розраховані наступним чином: 148 992, 87 грн. (сума боргу) х 369 (кількість днів) х 3% річних ? 365 = 4 518, 77 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за договором безвідсоткової позики від 17 квітня 2012 року грошові кошти у розмірі 6 800, 17 доларів США, що еквівалентно 153 511, 64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_2) заборгованість за договором безвідсоткової позики від 17 квітня 2012 року станом на 26 жовтня 2015 року в розмірі 6 800, 17 доларів США, що еквівалентно 153 511, 64 грн., яка складається:

- сума боргу 6 600 доларів США, що станом на 26 жовтня 2015 року за курсом НБУ еквівалентно 148 992, 86 грн.

- 3% річних за період з 23 жовтня 2014 року по 26 жовтня 2015 року 200, 17 доларів США, що еквівалентно 4 518, 77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_2) сплачений останнім судовий збір у розмірі 1 535, 12 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О.Демидова