Справа № 234/6708/15-ц
Провадження № 2/234/3371/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.

при секретарі Пагуліч Д.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

12.05.2015 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В позові зазначено, що з 1994 року позивачка є власницею будинку № 36-А по вул. Брянській в м.Краматорську, у звязку із чим є користувачем відповідної земельної ділянки. В 2003 році власниками домоволодіння по вул.Брянській, 36-Б стали відповідачі по справі. Відповідно до технічної документації, виданої КП «БТІ м. Краматорська» межа, що поділяє земельні ділянки її та відповідачів проходить по зовнішній стороні житлового будинку відповідачів. Починаючи з 2003 року відповідачі безпідставно стали вимагати перенести межу у глиб земельної ділянки, що належить позивачці. Позивачка не погодилася, на що відповідачі почали її ображати та залякувати. В подальшому почалися постійні судові звернення відповідачів до суду. Так, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, де позивачка була третьою особою, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. Даний позов стосувався межі земельної ділянки. Рішенням Краматорського міського суду від 06.02.2012 року в задоволенні його позовних вимог було відмовлено та ухвалою Апеляційного суду від 26.03.2012 року дане рішення залишилося без змін. Однак, дані рішення відповідачів не влаштували та вони продовжували вимагати перенести межу земельної ділянки. Відповідачі 03.10.2014 року о 12-00 годині самовільно, без відому позивачки, зрізали її ворота та встановили свою калитку, яку закрили на ключ. На звернення позивачки повернути все на свої місця, відповідачка ОСОБА_3 почала ображати позивачку та неодноразово нанесла їй численні удари по голові. За даним фактом позивачка зверталася до лікаря за наданням медичної допомоги. 30.03.2015 року позивачкою була розроблена технічна документація на її земельну ділянку, у звязку із чим земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :00:001:0403. Таким чином, починаючи з 2003 року та по теперішній час на протязі 11 років позивачка постійно переживає стреси, що призвело до погіршення її стану здоровя: а саме: позивачка перебуває на диспансерному обліку з діагнозом іщемічна хвороба серця, стенокардія напруженна, атеросклеротичний кардиосклероз, церебральний атеросклероз, кардиосклероз на фоні стресів. До того ж, позивачка є інвалідом другої групи та стан її здоровя постійно усугубляється. У звязку із чим, вважає, що незаконними діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду в сумі 10000 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідачів солідарно.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовними вимогами не погодилися, просили відмовити у їх задоволенні та надали свої заперечення проти позову, з яких вбачається, що ОСОБА_2 є власником в натурі ? частки домоволодіння № 36 по вул. Брянскій в м. Краматорську відповідно до договору дарування від 23.10.2003 року. Даному домоволодінню відповідно до рішення Краматорської міської ради від 15.07.2011 року присвоєно поштовий номер Брянська 36 «Б». ОСОБА_1 є власником ? частки домоволодіння № 36 «А» по вул. Брянській в м. Краматорську відповідно до договору купівлі- продажу від 14.10.1994 року. Зазначає, що домоволодіння ОСОБА_1 до теперішнього час знаходиться в сумісній частковій власності, оскільки у неї відсутні законні документи, що позволяють вивести її домоволодіння як ціле одиницю. У ОСОБА_1 відсутній і договорі про виділ в натурі долі із нерухомого сумісного майна, який укладено між нею та ОСОБА_2, та рішення суду про виділ ОСОБА_1 в натурі частки її власності. В позивачки є лише договорі купівлі-продажу. Вважають, що всі останні документи сфабриковані, видані незаконно. А технічний паспорт, виданий ОСОБА_1 КП «БТІ м. Краматорськ», також виданий в порушення закону, не є правовстановлюючим документом. Вважають, даний її позов наклепом та обманом, оскільки саме ОСОБА_1 почала судові тяжби стосовно межі земельної ділянки та звернення ОСОБА_2 до судової інстанції це захисна реакція на неадекватну поведінку зі сторони ОСОБА_1. Крім того, межі земельної ділянки, якою користується кожна із сторін, у встановленому законом порядку в натурі не визначені. До того ж, ОСОБА_1 самовільно захватила приватну власність ОСОБА_2, про що сама заявляє у своїх позовних вимогах. Просять відмовити ОСОБА_1 в позовних вимогах у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної

(немайнової) шкоди.

Відповідно до п.3 вказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням

здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.5 Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.1994р., належить домоволодіння розташоване за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Брянська, 36-А.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є сусідами позивачки ОСОБА_1 та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане домоволодіння на праві власності, на підставі договору дарування від 23.10.2003 року, належить відповідачу ОСОБА_2

Як встановлено з пояснень сторін та наданих документів, між сторонами тривалий час існує спір з приводу користування земельною ділянкою, на якій розташовані їх домоволодіння, який і став причиною виникнення між ними неприязних стосунків та чисельних позовів до суду.

Проаналізувавши усі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено факт заподіяння їй відповідачами моральних страждань, обставини за якими вони заподіяні, якими саме протиправними діями відповідачів позивачці заподіяні ці страждання.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила лише те, що їй зі слів самої ОСОБА_1 відомо, що ОСОБА_3 у грубій формі розмовляє із ОСОБА_1. В її присутності ОСОБА_3 жодного разу не висловлювалася на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою, а лише розмовляла з нею на підвищених тонах. ОСОБА_2 вона ніколи не бачила та не була свідком його протиправних дій відносно ОСОБА_1

Той факт, що ОСОБА_2 ні яким чином не ображав ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила і сама позивачка.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.16, 23, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Вступна і резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 25.12.2015 року. Повний текст рішення виготовлено 30.12.2015 року.

Суддя ОСОБА_5