Провадження №2/761/1811/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1, ОСОБА_1.), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2, ОСОБА_2) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 2), ОСОБА_11 (далі по тексту - відповідач 2), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 3), третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 16.06.2006 року та Договором купівлі-продажу частки квартири від 13.12.2012 року. Враховуючи те, що відповідачі 1-3 на даний момент не проживають в квартирі позивачів, в квартирі відсутні їх особисті речі, будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачами та позивачами стосовно їх проживання у квартирі не існує, жоден з відповідачів не є членом родини позивачів чи їх родичами, позивачі звернулися до суду з даним позовом, відповідно якого просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулося 18.02.2015 року, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі 1-3 в судове засідання, призначене на 18.02.2015 року, не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 18.02.2015 року, не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 16.06.2006 року, виданого Шевченківською у місті Києві державною адміністрацією, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 27.06.2006 року, записаний у реєстрову книгу за №5628 (а.с. 6).

Крім того, відповідно до Договору купівлі-продажу частки квартири від 13.12.2012 року, ОСОБА_5 продав 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 (а.с. 7).

Відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 22.07.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, Серія НОМЕР_1, позивач змінила прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с. 17).

Згідно Довідки Форми №3 від 04.12.2014 року №3534, виданої ТОВ "Кийградсервіс", у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачі, ОСОБА_5 та відповідачі (а.с. 11).

Як вбачається з актів від 20.11.2013 року, 15.05.2014 року та від 24.11.2014 року, за підписом Директора ТОВ "Кийградсервіс" Орел Ю.М., сусіди позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили, що у квартирі АДРЕСА_1 відповідачі не проживають і ніколи не проживали. Особистих речей цих громадян в квартирі не виявлено, спальних місць і інших ознак, які б вказували на фактичне проживання даних осіб за вказаною адресою, не виявлено (а.с. 12-14).

Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу Української РСР (далі по тексту - ЖК України), у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі по справі не проживають в квартирі АДРЕСА_1 та їх особистих речей в квартирі не має.

Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (із змінами і доповненнями), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: А.І. Саадулаєв