Справа № 686/165/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.

при секретарі Греховій Г.Ю.,

за участю позивача - відповідача - ОСОБА_1

за участю представника позивача - відповідача - ОСОБА_2,

за участю представника відповідача - позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, зобовязання до вчинення певних дій та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зобовязання до вчинення певних дій

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 18.10.2008 р. він одружився з відповідачкою, зареєструвавши з нею шлюб у відділі державної РАЦС по м. Хмельницькому реєстраційної служби ХМРУЮ у Хмельницькій області, а/з 2051.

Мають двох дітей: доньку Луїзу ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які в даний час мешкають з відповідачкою і на утримання яких він добровільно надає необхідну матеріальну допомогу.

04.06.2013 р. сторони за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, перебуваючи в шлюбі, лише за кошти отриманні від його батька ОСОБА_5, на ім'я відповідачки за 113166 грн., придбали двокімнатну АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 м2 та житловою площею 26,0 м2. Згоду на укладення цього договору ОСОБА_1 надав у письмовій заяві у нотаріуса.

04.04.2011 р. сторони у торговельній організації за договором купівлі-продажу, перебуваючи в шлюбі, лише за кошти, отриманні від його батька - ОСОБА_5, на ім'я відповідачки, за 60000 грн., придбали автомобіль НОМЕР_1, білого кольору, 2008 р. випуску. Його право користуватись вказаним автомобілем зазначено в техпаспорті на автомобіль.

Позивач просить провести поділ майна подружжя, припинивши право спільної сумісної власності та визнавши право спільної часткової власності по 1/2 частині за кожною стороною на двокімнатну АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 м2 та житловою площею 26,0 м2 та автомобіль НОМЕР_1, білого кольору, 2008 р. випуску.

Зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні АДРЕСА_2.

У подальшому ОСОБА_1 позовні вимоги доповнив, пояснивши, що спільним майном подружжя, яке підлягає поділу є також шуба з хутра норки вартістю 18975 грн., золоті вироби з дорогоцінним каменем: кульчики вартістю 3931 грн. та каблучка - вартістю - 2607 грн., а всього на суму 6538 грн., а з урахуванням знижки - 5200 грн.

ОСОБА_1 просить залишити у власності ОСОБА_4 шубу з хутра норки та золоті вироби, стягнувши з неї на користь ОСОБА_1 1/2 частини ринкової вартості означеного майна.

ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1

Не заперечуючи проти позовних вимог у частині необхідності поділу майна подружжя, відповідач-позивач не погоджується із запропонованими ОСОБА_1 способом поділу.

Вказує, що 18 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб зі ОСОБА_1 Від даного шлюбу 24 квітня 2009 року народилася донька ОСОБА_1 Луіза, а 06 липня 2013 року народилася донька ОСОБА_5. В даний час справа за її позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_6 перебуває у провадженні Хмельницького міськрайонного суду.

Під час спільного проживання з відповідачем за спільні кошти придбано у спільну сумісну власність наступне майно: 2-кімнатну АДРЕСА_3, загальною площею 40,5 кв.м., вартістю 113166 грн. Легковий автомобіль НОМЕР_2, вартістю - 60000 грн. тобто майна на загальну суму -173166 грн.

Хоча вказаний автомобіль був подарунком їй на день народження від ОСОБА_1, автомобілем вона керувала, однак після фактичного припинення подружніх відносин позивач-відповідач вилучив у неї автомобіль, позбавивши її доступу до означеного автомобіля. ОСОБА_1 достроково виселив із спільної квартири квартирантів та відразу поміняв ключі від вхідних дверей до квартири, позбавивши її доступу до неї.

ОСОБА_1 звернувся з позовом про поділ майна подружжя. У своїй позовній заяві відповідач зазначає самі об'єкти спільного майна, однак просить поділити їх шляхом припинення спільної сумісної власності подружжя на вказані квартиру та автомобіль та просить визнати право спільної часткової власності по 1/2 частині за кожною стороною на квартиру та автомобіль.

Належні їм з відповідачем частки у спільному майні є рівними. Проте, 2-кімнатна квартира АДРЕСА_4, та легковий автомобіль DAEWOO Matiz є неподільними речами, оскільки не можуть бути поділені в натурі на 2 рівні частини.

Усе придбане під час шлюбу майно, у відповідності до ст. 60 Сімейного Кодексу України, перебуває у спільній сумісній власності, оскільки воно було придбано сторонами під час шлюбу за спільні кошти.

ОСОБА_4 посилається на те, що на даний час ОСОБА_1 заволодів усім спільним майном шляхом вилучення автомобіля DAEWOO Matiz та заміни замків на вхідних дверях у АДРЕСА_5, в результаті чого вона не має змоги користуватися вказаним майном, тому не може погодитись із запропонованим ОСОБА_1 способом поділу спільного майна, шляхом залишення його у спільній частковій власності сторін, оскільки відповідач ні за яких обставин не дасть їй можливості використовувати 1/2 частину вказаного майна. За таких обставин вона просить виділити ОСОБА_1 в натурі автомобіль НОМЕР_2, та стягнути з нього грошову компенсацію в сумі 30000 грн. вартості 1/2 частини вказаного автомобіля Проти поділу спільної квартири шляхом визнання права спільної часткової власності за ОСОБА_4 по 1/2 частині для кожного із співвласників вона не заперечує.

ОСОБА_4 посилається на те, що ОСОБА_1 позбавив її права користування спільною квартирою замінивши замки на вхідних дверях до квартири, просить суд винести рішення про усунення перешкод у користуванні нею спільною квартирою шляхом надання їй доступу до квартири та передачі їй ключів.

ОСОБА_4 просить поділити між нею та ОСОБА_1 спільне майно шляхом припинення спільної сумісної власності подружжя на АДРЕСА_6 та на автомобіль НОМЕР_2.

Визнати право спільної часткової власності по 1/2 частині за кожною стороною на АДРЕСА_7.

Виділити у натурі ОСОБА_1 у особисту приватну власність автомобіль НОМЕР_2 та стягнути з нього на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію 1/2 частини вказаного автомобіля у сумі 30000 грн.

Усунути перешкоди у користуванні АДРЕСА_8 шляхом зобов'язання відповідача передати їй ключі від вхідних дверей до АДРЕСА_9.

ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням їх доповнення підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та провести поділ майна подружжя, припинивши право спільної сумісної власності та визнавши право спільної часткової власності по 1/2 частині за кожною стороною на двокімнатну АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 м2 та житловою площею 26,0 м2 та автомобіль НОМЕР_3, білого кольору, 2008 р. випуску. Залишити у власності ОСОБА_4 шубу з хутра норки та золоті вироби з дорогоцінним каменем: кульчики та каблучку, стягнувши з неї на користь ОСОБА_1 1/2 частини ринкової вартості означеного майна -24175 грн. Проти позову ОСОБА_4 заперечив.

Позивач-відповідач та його представник пояснили, що у даний час у АДРЕСА_2 тимчасово проживають родичі ОСОБА_1, замки на вхідних дверях змінені, однак коли родичі звільнять квартиру , ОСОБА_4 буде мати можливість користуватись означеною квартирою.

ОСОБА_4 та її представник у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнали, вказавши, що шуба з хутра норки та золоті вироби є її особистими речами, тому не можуть бути визнані майном подружжя, зустрічний позов ОСОБА_4 про поділ майна подружжя просили задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, зобовязання до вчинення певних дій підлягає частковому задоволенню, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, зобовязання до вчинення певних дій також слід задовольнити частково.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 60 і ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що е об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини 4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності.

Судом встановлено, що 18.10.2008 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб у відділі державної РАЦС по м. Хмельницькому реєстраційної служби ХМРУЮ у Хмельницькій області, актовий запис № 2051.

Мають двох дітей: доньку Луїзу ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які в даний час проживають з матірю.

На утримання дітей ОСОБА_1 надає необхідну матеріальну допомогу.

04.06.2013 р. сторони за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, перебуваючи в шлюбі, за 113166 грн. придбали АДРЕСА_10, загальною площею 40,5 м2 та житловою площею 26,0 м2. 04.04.2011 р. сторони у торговельній організації за договором купівлі-продажу, перебуваючи в шлюбі, за 60000 грн. також придбали автомобіль НОМЕР_3, білого кольору, 2008 р. випуску.

Суд приходить до висновку, що слід поділити між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спільне майно шляхом припинення спільної сумісної власності подружжя на АДРЕСА_6 та на автомобіль НОМЕР_2.

Визнати право спільної часткової власності по 1/2 частині за кожною стороною на АДРЕСА_7 та автомобіль НОМЕР_2.

Згідно із ч. 2 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Відповідно до п.24 Пленуму Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Суд також приходить до висновку, що шуба з хутра норки та золоті вироби є особистими речами ОСОБА_4, тому не можуть бути визнані спільним майном подружжя, оскільки ці речі є речами індивідуального користування ОСОБА_4

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 позбавив ОСОБА_4 права користування спільною квартирою АДРЕСА_7 замінивши замки на вхідних дверях до квартири.

Враховуючи дану обставину, суд приходить до висновку про те, що слід зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкод у користуванні їй спільною квартирою шляхом надання їй доступу до квартири та передачі їй ключів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зобовязання ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні АДРЕСА_2 не підлягають задоволенню, оскільки доступ до означеної квартири має лише ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 57, 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 391 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, зобовязання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зобовязання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати право спільної часткової власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на 1/2 частину АДРЕСА_7 та на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2.

У решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Зобовязати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні АДРЕСА_2 шляхом передання ключів від вхідних дверей.

У решті позову ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 432,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати у сумі 432,50 грн.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.