печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1981/14-ц
У Х В А Л А

04 грудня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі - Кирилюк Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Білоуса О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Білоус О.О. звернувся до суду з поданням, в якому просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання ним зобов'язань на підставі виконавчого листа № 757/1981/2014 виданого 28.08.2014 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 2630763,00 грн.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист № 757/1981/2014 виданого 28.08.2014 Печерським районним судом м. Києва, який боржник не виконує та ухиляється від його виконання.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Білоус О.О. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали подання суд встановив.

На підставі рішення Печерського районного суду м. Києва, 28.08.2014 видано виконавчий лист № 757/1981/2014, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 2630763,00 грн.

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Слід зазначити, що Інструкцією з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), затвердженої наказом Мін'юсту України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 02.04.2012 № 489/20802 визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну при виконанні судових рішень.

Так, розділом ХІ вказаної Інструкції передбачено, що в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. Крім того, до подання повинно бути долучено доказ повідомлення боржника про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду.

Проте, вказані вимоги Інструкції старшим державним виконавцем не виконано.

Так, до матеріалів подання, було додано копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, скопійоване разом з першим аркушем подання про обмеження у праві виїзду за межі України. Разом з цим, суд критично оцінює копії даних документів, оскільки вони не можуть свідчити про те, що боржника ОСОБА_2 дійсно було повідомлено про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду, оскільки копія зазначеного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, не містить інформації про отримання чи про неможливість отримання боржником подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду. Зазначена копія повідомлення, на думку суду, свідчить лише про те, що державним виконавцем було заповнено бланк рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Щодо підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань суд дійшов наступного висновку.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), тобто діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Тобто, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Саме ж невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання виконавчого листа, та про те, боржник належним чином обізнаний про відкриття виконавчого провадження і йому надано строк для добровільного виконання рішення суду - виконавцем суду не надано.

Крім того ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наділений не тільки правом, а й обов'язком вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Порядок примусового виконання рішення суду встановлений положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Білоусом О.О. не надано будь-яких доказів того, що виконавчий лист № 757/1981/2014, виданий 28.08.2014 Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 2630763,00 грн. не можливо виконати в примусовому порядку.

Крім того, слід зазначити, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.12.2014 було відмовлено в задоволенні подання про обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки державним виконавцем не було наданодоказів здійснення заходів, необхідних длясвоєчасного і в повному обсязі виконання рішення, тощо.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

На підставі викладеного та керуючись Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 02.04.2012 № 489/20802, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в їзду в Україну громадян України», ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві Білоуса О.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Новак