Провадження № 2/752/805/14
20.02.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Калініченко Л.С. при секретарі Хмарук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що на виконання договору № б/н від 17.05.2006 року ОСОБА_1 17.05.2006 року отримав кредит у розмірі 250.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Свої зобов'язання за договором про повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами на умовах, обумовленими сторонами в договорі, відповідач належним чином не виконує.
Сторони в судове засідання не з'явилися.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач про дату та місце судового засідання повідомлявся судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
Відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України за згодою представника позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 17.05.2006 року укладено кредитний договір № б/н від 17.05.2006 року, що підтверджується заявою, підписаною позичальником, згідно з якою ОСОБА_1 погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжними картками, які разом із заявою складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг.
Згідно із Заявою позичальника та на виконання п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг останньому було надано кредитну картку № НОМЕР_2 та відкрито банківський рахунок з ідентичним номером, на який встановлено кредитний ліміт у розмірі 250,00 грн., що підтверджується підписом позичальника в заяві.
Відповідно до п. 3.3. Умов та правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою Одержувача відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, та не зобов'язує Одержувача до жодних дій щодо його використання.
Відповідачем було використано кредитні кошти у розмірі 4985,10 грн., що підтверджується Розрахунком заборгованості станом на 31.07.2013 р.
Згідно із Заявою позичальника, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості.
Відповідно до Заяви визначено порядок погашення заборгованості за кредитом у вигляді внесення щомісячних платежів у розмірі 7 % від суми заборгованості.
Пункт 8.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш, ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.
Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 2 ст. 629 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.
При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.
Відповідно до положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відносини між кредитором та позичальниками регулюються ст. 1069 ЦК України та слід визначити як кредитування рахунку: якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунку), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Зобов'язання згідно зі статтею 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.
За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приймаючи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по Договору на загальну суму 23 648, 82 грн.
Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 525, 526, 530, 629, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 224-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд,-
позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя