Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Борисов Є.А.
Справа № 415/4424/14-ц
Провадження № 22ц/782/700/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого- Борисова Є.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря Ткаченко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання третейської угоди недійсною

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 01.10.2015 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання третейської угоди недійсною, а саме, судом була визнана недійсною третейська угода, зазначена у вигляді третейського застереження в пункті 6 кредитного договору № 500914146 від 05.09.2013 року, укладеного ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк».

ПАТ «Альфа-Банк» з рішенням суду не погодилось, в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування та ухвалення у справі нового рішення про відмову у позові, посилаючись при цьому на невідповідність висновків суду обставинам справи на порушення норм матеріального права.

В судове засідання апеляційної інстанції представник ПАТ «Альфа-Банк» не зявився, про час та місце розгляду справи банківська установа була повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 500914146, згідно з яким позивач отримала споживчий кредит в сумі 25900 грн. зі сплатою 11,99 % річних строком до 06.09.2017 року. Пунктом 6 цього договору передбачено, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони у звязку з кредитним договором та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають, або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитного договору відбувається у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту. (а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України Про внесення змін до статті 6 Закону України від 3 лютого 2011 року № 2983-VI Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам, який набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 зазначеного Закону доповнено пунктом 14 про те, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і таким чином оскільки на момент укладання оспорюваного кредитного договору (05 вересня 2013 року) ОСОБА_3 України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) то відповідно в даному випадку наявні підстави для визнання кредитного договору недійсним в частині третейського застереження між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк»

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_3 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже на час укладання кредитного договору (05 вересня 2013 року) ОСОБА_3 України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), а тому суд дійшов правильного висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі від 05 вересня 2013 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Альфа-Банк» було укладено в порушення вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», і в цій частині кредитний договір слід визнати недійсним.

ОСОБА_3 висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям, неодноразово висловленим Верховним Судом України з приводу застосування пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (постанови № 6-64цс15 від 20 травня 2015 року, № 6-856цс15 від 02 вересня 2015, №6-1716цс15 від 11 листопада 2015року, № 6-2074 від 04 листопада 2015).

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і обґрунтовано не прийняті до уваги, як такі, що не грунтуються на вимогах діючого законодавства та правових позиціях Верховного Суду України, згідно з якими положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді