Справа № 740/5163/14 Провадження № 22-ц/795/485/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Діденко О. П. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Зіньковець О.О.,
за участю:позивача ОСОБА_5, представника відповідача Відділу освіти Ніжинської райдержадміністрації - Скочій Л.А., відповідача - начальника Відділу освіти Ніжинської райдержадміністрації Лозової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації, начальника Відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації Лозової Лесі Вячеславівни, Комунального позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості Ніжинської районної ради Чернігівської області" про визнання неправомірною відмови у внесенні змін до наказу та запису у трудовій книжці та зобов'язання внесення змін,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Управління Пенсійного фонду України в м.Ніжині та Ніжинському районі,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зобов'язати відділ освіти Ніжинської РДА внести зміни до наказу № 15 від 30.01.2007 року та внести зміни до запису № 23 від 01.02.2007 року в трудовій книжці НОМЕР_1, виданої на її ім'я з наступним формулюванням: залишити на посаді керівника гуртків та довантажити роботою на посаді культорганізатора (0,5 ставки).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом порушено ст.32 абзац 2 КЗпП України, а також порушено норми ст.27 ЦПК України. Так, апелянт зазначає, що письмові заперечення на позовну заяву відповідачем Лозовою Л.В. були подані під час судового засідання, а тому позивач не мала можливості з ними ознайомитися і вивчити, щоб належним чином захистити свої права. Судом порушено ст.212 ЦПК України, не взято до уваги пояснення стосовно ст.32 КЗпП України. Судом не досліджено всі надані позивачем докази по справі, не надано їм юридичну оцінку в межах трудового законодавства. Також, апелянт наполягає на тому, що заяву про переведення вона написала під тиском та шантажем. Про те, що запис про переведення автоматично робить посаду культорганізатора (0,5 ставки) основною посадою - її ніхто не попереджав, також ніхто не попередив, що дана посада не входить до переліку посад, які дають право виходу на пенсію за вислугу років. На думку апелянта, судом неправильно зроблено посилання на Наказ Мінпраці та соцполітики від 23.12.2004 року № 336 та не взято до уваги п.6 цього ж Наказу. Суд не дослідив, що графік роботи на посадах та оплата праці не стосується кваліфікаційних вимог професій та посад; не дослідив ст.32 КЗпП України, відповідно до положень якої, ніякого запису в трудову книжку не потрібно було робити, а слід було лише видати наказ по бухгалтерії про залишення її на посаді керівника гуртків, як основній посаді та додатково доручити виконання роботи на посаді культорганізатора (0,5 ставки) згідно зазначеної ст.32 КЗпП України.

В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Представник відповідача Відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації та відповідач начальник Відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації Лозова Л.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечували і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники судового розгляду до суду не з'явилися. Про час розгляду справи були повідомлені. Управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі надіслало заяву з проханням розглядати справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом по справі встановлено, що наказом відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації від 31 серпня 2005 року № 107 позивач ОСОБА_5 з 01 вересня 2005 року призначена на посаду керівника гуртків Лосинівського центру дитячої творчості та юнацтва (наказом від 21 серпня 2006 року № 109 назву змінено на «Ніжинський районний центр дитячої творчості та юнацтва», а наказом від 01 листопада 2013 року назву змінено на «Комунальний позашкільний навчальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості Ніжинської районної ради Чернігівської області») на вільну кількість годин.

Наказом відділу освіти від 30 січня 2007 року № 15 керівника гуртків Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва ОСОБА_5 на підставі її заяви 01 лютого 2007 року переведено на посаду культорганізатора (0,5 ставки) та призначено керівником гуртків на вільну кількість годин Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва.

З даним наказом ОСОБА_5 ознайомлена, про що свідчить її підпис (а.с.79).

Відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (зі змінами, внесеними постановою від 26.09.2002 р. № 1436) затверджено Перелік закладів і установ освіти та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, у якому в розділі 1 підрозділу «Позашкільні навчальні заклади» до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесені: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 просила визнати незаконними дії начальника відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації Лозової Л.В. щодо відмови у внесенні змін до вищезазначеного наказу та запису в її трудовій книжці та зобов'язати останню внести зміни до наказу від 30 січня 2007 року № 15, виклавши його зміст у наступному формулюванні: «ОСОБА_5 - керівнику гуртків Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва, доручити виконання поряд з її основною роботою додаткової роботи з доплатою 50 відсотків за посадою культорганізатора у порядку суміщення посад без звільнення її від основної роботи» та внести відповідні зміни до запису під № 23 від 01 лютого 2007 року у її трудовій книжці, мотивуючи позовні вимоги тим, що листом управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинському районі від 10 вересня 2014 року їй відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років за відсутністю стажу роботи за вищезазначеним Переліком та одночасно роз'яснено про наявність у неї права на оскарження такої відмови до органу Пенсійного фонду України вищого рівня або в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_5 не доведено належними доказами порушення її прав відповідачами.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за № 76, затверджено Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, у п.1 якого зазначено, що не є сумісництвом робота, яка визначена Переліком робіт, що додається до цього Положення. Відповідно до зазначеного Переліку усі працівники, крім основної роботи та роботи за сумісництвом, мають право виконувати такі роботи, які відповідно до чинного законодавства не є сумісництвом, а саме: у частині другій п.8 до такої роботи віднесена: робота учителів і викладачів середніх загальноосвітніх, професійних та інших навчально-виховних закладів, а також вищих навчальних закладів, прирівнених до них по оплаті праці працівників, концертмейстерів і акомпаніаторів навчальних закладів по підготовці працівників мистецтв та музичних відділень (факультетів) інших вищих навчальних закладів, у тому самому навчальному закладі понад установлену норму учбового навантаження, педагогічна робота та керівництво гуртками в тому самому навчальному закладі, дошкільному виховному, позашкільному навчально-виховному закладі, а відповідно до п.11 цього Переліку не є сумісництвом інша робота, яка виконується в тому разі, коли на основній роботі працівник працює неповний робочий день і відповідно до цього отримує неповний оклад (ставку), якщо оплата його праці по основній та іншій роботі не перевищує повного окладу (ставки) за основним місцем роботи.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 29 грудня 2004 року № 336 затверджено Випуск 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства соціальної політики України від 25 вересня 2013 року № 621), відповідно до п.14 якого, у разі виконання працівником робіт, котрі належать до різних посад, трудовий договір укладається за згодою сторін за посадою, яку визначено основною. При цьому основною вважається посада з найбільшим обсягом виконуваних робіт порівняно з іншими посадами.

Таким чином, суд вірно прийшов до висновку, що при виданні наказу від 30 січня 2007 року №15 були дотримані вищезазначені положення, оскільки обсяг виконуваних робіт на посаді культорганізатора (0,5 ставки) є більшим за обсяг роботи керівника гуртків, що відповідає 0,44 ставки. Крім того, наказ №6 від 31.01.2007 повністю відповідав волі позивача, яка була висловлена в її заяві від 30.01.2007 (а.с.79, 44).

Переведення ОСОБА_5 було здійснено з дотриманням вимог ст. 32 КЗпП України, що спростовує заперечення апелянта, що висловлені в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта щодо тиску з боку керівництва при написанні зазначеної заяви є безґрунтовними, оскільки позивач з приводу противоправних дій до відповідних органів не зверталася, а наказ про її переведення оскаржила через сім років, порушивши строки звернення до суду, встановлені ст.233 КЗпП України.

Не є підставою для скасування рішення суду і твердження апелянта, щодо відсутності з боку керівництва роз'яснень в 2007 році при видачі наказу з приводу втрати нею права на пільгову пенсію у випадку переведення її на посаду культорганізатора. Такі роз'яснення виходять за межі обов'язків, передбачених в ст. 21,24 та 29 КЗпП України, в редакції, що діяла на час видачі наказу в 2007 році.

З огляду на викладене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: