справа № 208/6373/15-ц
№ провадження 2/208/2131/15
УХВАЛА

21 серпня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Заводської районної у м.Дніпродзержинськ ради «Про виділ в натурі частки в праві спільної сумісної власності в самостійний об'єкт нерухомого майна; визнання права власності», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд:

- виділити в натурі в окремий об'єкт нерухомого майна частку домоволодіння за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Вокзальна, 14;

- визнати право власності за позивачем в цілому на окремий об'єкт нерухомого майна житловий будинок А-1, квартира №1 у складі: коридор 1-1 загальною площею 4,8 кв.м; передпокій 1-2 загальною площею 1,2 кв.м; кухня 1-3 загальною площею 10,8 кв.м; комора 1-4 загальною площею 6,6 кв.м; житлова кімната 1-5 загальною площею 17,0 кв.м; житлова кімната 1-6 загальною площею 21,7 кв.м; ванна 1-7 загальною площею 2,8 кв.м; вбиральня 1-8 загальною площею 0,9 кв.м; підвал; нежитлова прибудова а5-1, навіс И-1; гараж М-1 загальною площею 24,7 кв.м з навісом О-1; хвіртка №3, ворота №5, огорожа№№4,7, розташовані в м.Дніпродзержинську по вул. Вокзальна, 14.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно роз'яснень, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Ознайомившись із поданою позовною заявою, суд встановив наступне.

Згідно роз'яснень, наданих у п.7 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» N 7 від 04.10.1991р., в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необгрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Крім того, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття провадження за вищезазначеним позовом, суд дійшов висновку, що, зазначену позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у п.2,4,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме:

- позовна заява не містить номерів засобів зв'язку (якщо відомі) позивача та відповідачів;

- не зазначено ціну позову;

- у викладених позивачем обставинах відсутні данні про розмір частки позивача та відповідачів у праві спільної власності;

- на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, а саме не зазначено доказів тій обставині, що саме позивачу, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, належить певна частка зазначеного у позові об'єкту нерухомого майна (довідка органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про приналежність окремих об'єктів нерухомого майна);

- на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не зазначено доказів тій обставині, що, існує технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників (висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток, а у необхідних випадках - органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань; дозвіл виконкому місцевої Ради на переобладнання і перепланування жилого будинку).

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, ч.1 ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Заводської районної у м.Дніпродзержинськ ради «Про виділ в натурі частки в праві спільної сумісної власності в самостійний об'єкт нерухомого майна; визнання права власності» - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, виправити зазначені недоліки позовної заяви.

Розяснити позивачу, що, у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала щодо сплати судового збору може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Нельга Д. В.