З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Колодяжної І.М.
при секретарі Ягодіній М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2(транспортного) страхового бюро України про стягнення пені, інфляційних витрат, процентів за користування коштами, додаткових витрат -,
Позивач звернувся до суду з позовом до МТСБУ про стягнення пені, інфляційних витрат, процентів за користування коштами, додаткових витрат, в обгрунтування якого вказує, що 20.03.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та водія ОСОБА_3, якого було визнанно винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки ОСОБА_3 є учасником бойових дій, то його було звільнено від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків в даному випадку проводить ОСОБА_2 /транспортне/ страхове бюро України ( надалі МТСБУ).
В липні 2014 року на адресу позивача надійшла відмова у виплаті страхового відшкодування з причини ненадання транспортного засобу для огляду.
Зазначене рішення МТСБУ було оскаржено у судовому порядку, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, яке було залишене без змін, позов задоволено.
Представник позивача в судове засідання не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 20.03.2014 року о 17-15 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «CHEVROLET», державний номер НОМЕР_1, перед початком руху по вул.Польова, 104 в м.Харкові не впевнився, що це буде безпечно, не дав дороги автомобілю «DAEWOO NEXIA», державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів.
Постановою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 09.04.2014 року, винним у скоєнні даної ДТП визнано ОСОБА_3 , водія автомобіля марки «CHEVROLET», державний номер НОМЕР_1.
Оскільки ОСОБА_3 є учасником бойових дій, то на підставі п.13.1 ст.13 Закону України від 01.07.2004 №1961-1У «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає звільненню від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків в даному випадку проводить ОСОБА_2 /транспортне/ страхове бюро України ( надалі МТСБУ).
22.03.2014 року на адресу МТСБУ була направлена заява про настання страхового випадку.
В липні 2014 року на адресу позивача надійшла відмова у виплаті страхового відшкодування з причини ненадання транспортного засобу для огляду.
Зазначене рішення МТСБУ було оскаржено у судовому порядку.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2015 року, позов задоволено, стягнуто з МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 29 244 грн. 81 коп., пеня за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 1322 грн. 03 коп., інфляційні витрати в розмірі 1088 грн. 84 коп., 3 проценти річних від простроченої суми в розмірі 161 грн.05 коп., додаткові витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди в розмірі 700 грн.00 коп та судовий збір в розмірі 312 грн.08 коп.

13.08.2015 року МТСБУ було перераховано вищевказані суми відповідно до рішення суду, а саме 32516 грн.73 коп. в період до 10.10.2014 року, додаткові витрати на проведення оцінки вартості майнової шкоди в розмірі 700 грн.00 коп та судовий збір в розмірі 312 грн.08 коп., на рахунок ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві та у подальшому отримані позивачем.

Відповідно до п. п. 36.2, 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( надалі-Закон) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний зокрема: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Ст. 36 Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або відмовити у його здійсненні за наявності підстав, передбачених ст. 37 Закону. Пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика, особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604609 ЦК України, відповідно до яких зобовязання припиняється:

1) виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання;

2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК України);

3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги (ст. 601 ЦК України);

4) за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України);

5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК України);

6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України);

7) неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК України);

8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦКУкраїни );

9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК України);

10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю (ст. 609 ЦКУкраїни).

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці першому п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 21 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

В період з 11.10.2014 року по 12.08.2015 року МТСБУ не сплатила страхове відшкодування та прострочила виплату страхового відшкодування - кількість днів прострочення виконання зобов'язання складає 307 днів.

У зв'язку з чим пеня, з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, за період з 11.10.2014 року по 12.08.2015 року, що підлягає стягненню з відповідача складає 11080 грн. 18 коп., із наступного розрахунку: сума боргу ( 29244,81) * (ставка пені (2*(з 11.10.2014 по 12.11.2014- 12,5%, з 13.11.2014 по 15.02.2015-14%, з 16.02.2015 по 03.03.2015-19,5%, з 04.03.2015 по 12.08.2015 -30%) /100% / 365 * 307( кількість днів просторочки).

Інфляційній втрати, що підлягають стягненню з відповідача у зв'язку з невиплатой своєчасно відповідачем страхового відшкодування, складають 14100 грн. 97 коп. із наступного розрахунку: 29244,81 (сума боргу)*( індекс інфляції жовтень 2014 - 102,4, листопад 2014 -101,9, грудень 2014 -103,0, січень 2015 - 103,1, лютий 2015 - 105,3, березень 2015 -110,8, квітень 2015-114,0, травень 2015 -102,2, червень 2015 -100,4, липень 2015- 99,0)/100% = (сума боргу з урахуванням інфляції) - 29244,81( сума боргу).

3 проценти річних, що підлягають стягненню з відповідача у зв'язку з невиплатой своєчасно відповідачем страхового відшкодування, складають 733 грн. 12 коп. із наступного розрахунку 29244,81 (сума боргу) * 3 % / 100%/365 * 307.

На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та стягує з відповідача ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України на користь позивача пеню в сумі 11080 грн.18 коп., інфляційні витрати в сумі 14100 грн.97 коп., проценти за користування коштами в сумі 733 грн. 12 коп., а всього 25914грн. 27 коп.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За умовами Договору про надання юридичних послуг від 25.07.2014 року вартість правової допомоги становить 1500,00 грн., від 10.11.2014 року вартість правової допомоги становить 1000,00 грн., від 01.10.2015 року, вартість правової допомоги становить 2500,00 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі юридичних послуг до договору від 25.07.2014 року, 10.11.2014 року, 01.10.2015 року про надання правової допомоги від 05.05.2015 року та квитанції до них позивачем за юридичні послуги сплачено 1500,00 грн., 1000,00 грн., 2500,00 грню, які і підлягає стягненню з відповідачів.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що вартість оплати однієї години роботи особа, яка надала правову допомогу, не може перевищувати 40 % від мінімальної заробітньої плати.

Станом на 25.07.2014 року мінімальна заробітна плата в Україні встановлена в розмірі 1218 грн. 00 коп.

Станом на 01.10.2015 року мінімальна заробітна плата в Україні встановлена в розмірі 1378 грн. 00 коп.

Таким чином, одна година роботи особи, яка надавала правову допомогу у 2014 році не може перевищувати 487 грн. 20 коп. за одну годину.

Одна година роботи особи, яка надавала правову допомогу у 2015 році не може перевищувати 551 грн. 20 коп. за одну годину.

Відповідно до положень «міжгалузевих норм чисельності працівників юридичної служби», затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 108 від 11.05.2004 року, можливо визначити норми витрат часу особи, яка надає правову допомогу, за основними діями, а саме:

- підготовка, візування та реєстрація позовної заяви (7, 40 годин);

- контроль за отриманням ухвали про відкриття провадження по справі (1,50 годин);

- участь у розгляді справи в суді (4 години за одне засідання);

- контроль за отриманням рішення суду (1, 50 годин).

Таким чином, витрат часу особи, яка надає правову допомогу, можна розрахувати за формулою:

7,40 + 1, 50+ 4, 00 + 1,50 + (N * 4,00) = 14, 40 + (N * 4,00), де

N - кількість судових засідань понад перше судове засідання, оскільки завчасно не відомо, скільки судових засідень відбудеться під час розгляду судової справи.

Таким чином, граничний розмір витрат на правову допомогу у 2014 році можна визначити за формулою:

14, 40 * 487, 20 грн. + (N * 4,00) * 487, 20 грн. = 7015 грн. 68 коп. + (N * 4,00) * 487, 20 грн.

Граничний розмір витрат на правову допомогу у 2015 році можна визначити за формулою:

14, 40 * 551,20 грн. + (N * 4,00) * 551,20 грн. = 7937 грн. 28 коп. + (N * 4,00) *551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України ( ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 11080 (одинадцять тисяч вісімдесят) грн. 18 коп., інфляційні втрати у розмірі 14100 (чотирнадцять тисяч сто) грн. 97 коп., 3 проценти річних від простроченої суми у розмірі 733 (сімсот тридцять три) грн. 12 коп., додаткові витрати у розмірі 5000 (п»ять тисяч) грн. та судовий збір у розмірі 487 (чотириста ) грн. 20 коп. , а всього 31401 (тридцять одну тисячу чотириста одну) грн. 47 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги , а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_4