Справа № 190/1537/15-ц
Провадження №2/190/735/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

представника позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о ви в:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування заявлених вимог зазначили, що їм на праві власності належить гараж, що розташований по вул. Українській м. Пятихатки Дніпропетровської області. В гаражі знаходиться погреб, з якого на вулицю виходить вентиляційна труба, яка була розташована поряд з гаражем. В липні 2015 року винтиляційну трубу було пошкоджено. В ході перевірки заяви про пошкодження належного їм майна працівниками Пятихатського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області встановлено, що вказану вентиляційн трубу пошкодила ОСОБА_6 У звязку з чим просять стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 7884,90 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що їй на праві власності належить земельна ділянка, що розташована по вул. Українській м. Пятихатки Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка знаходиться поряд з гаражем позивачів. Влітку 2015 року на вказаній земельній ділянці вона почала будувати гараж. Дійсно поряд з її земельною ділянкою знаходилась вентиляційна труба. Вона особисто дану трубу не чипала і вказівок її знести не давала, можливо її зачипили працівники, які будували їй гараж. Крім того, дана вентиляційна труба знаходилась на земельній ділянці, що належала Пятихатській міській раді, тому є самочинно прибудованою спорудою. Оскільки позивачами не надано доказів в підтвердження того, що вентиляційна труба належить саме їм, збудована з додержання ними будівельних норм та правомірно встановлена, тому посилання позивачів на те, що нею була завдана матеріальна шкода у звязку з пошкодженням вказаної труби вважає безпідставними. Крім того, ввжає, що зазначений позивачами розмір шкоди не відповідає дійсності, пошкоджена труба є азбестовою трубою, а в наданій позивачами калькуляції зазначена вартість нової нержавіючої труби, без урахування її зносу.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві власності належить гараж, що розташований по вул. Українській м. Пятихатки Дніпропетровської області /а.с.8-11/.

Згідно технічного паспорту на гараж по вул. Українській м. Пятихатки Дніпропетровської області останній складається з погріба та оглядової ями /а.с.12-13/.

Рішенням Пятихатської міської ради Дніпропетровської області № 857-32/У1 від 08 серпня 2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0025 га в гаражному масиві «Український» місце № 9 /а.с.72/ Вказана земельна ділянка належить відповідачу на праві власності, про що свідчать копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно та копія Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно/а.с.64,65/.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до змісту вказаної норми, умовою для відшкодування шкоди є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також наявність вини в завдаванні шкоди.

Положеннями ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні факт пошкодження нею вентиляційної труби не визнала.

З матеріалів справи вбачається, що відповідна перевірка обставин пошкодження вентиляційної труби проводилась дільничним інспектором Пятихатського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в ході якої з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що вентиляційну трубу пошкодила вона, оскільки остання заважала їй будувати гараж /а.с.17/. Проте в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 факт пошкодження нею винтиляційної труби заперечувала, пояснила, що пояснень, що саме нею чи за її вказівкою була пошкожена труба діяльничному не давала. При цьому як представник позивачів так і відповідач від огляду в судовому засіданні матеріалів перевірки по факту пошкодження вентиляційної труби відмовились.

Крім того, звертаючись до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої знесенням вентиляційної труби, яка знаходилась поряд з гаражем позивачів, останніми не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження додержання ними будівельних норм та правомірності встановлення такої вентиляційної труби, що ними здійснювались будь-які погодження розміщення труби вентиляційного каналу як складової частини погребу, оскільки в технічному паспорті на гараж будь-які відомості про наявність вентиляційної труби відсутні, про що також свідчить лист виконавчого комітету Пятихатської міської ради № 1481 від 09.12.2015 року з якого слідує, що земельна ділянка, яку було надано позивачам для будівництва гаражу в гаражному масиві «Український» не вказана в технічному паспорі, а отже не може перевищувати розмір гаражу, у звязку з чим розміщення азбестової труби, яка не була внесена в жодний правовйи документ являється самовільним/а.с.63/

Разом з тим, суд не приймає до уваги надану позивачами калькуляцію на монтаж вентиляційної труби, оскільки відповідний розрахунок відповідно до ст. ст. 57, 66,143 ЦПК України не має силу висновку судової експертизи, а відтак не може бути засобом доказування. Крім цього, вказаною калькуляцією визначено розмір відшкодування виходячи із витрат необхідних для встановлення нової нержавіючої вентиляційної труби, в замін азбестової, що суперечить вимогам ст. 1192 ЦК України. При цьому калькуляція не містить у собі висновків щодо наявності будь-яких пошкоджень вентиляційної труби, характеру таких пошкоджень, їх розміру шкоди. Позивачами не доведено, що пошкодження зазначеної у позові конструкції призвело до її втрати, а тому вона підлягає повній заміні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять наявність повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача, а саме: не доводять ні прямого причинно-наслідкового зв'язку між заподіяною шкодою і поведінкою відповідача, ні вину відповідача в заподіянні шкоди, ні розміру шкоди, а відтак, відсутність всіх необхідних ознак складу цивільного правопорушення відповідно до ст. 1166 ЦК України унеможливлює притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, що і дає підстави для відмову у задоволенні позову про стягненя матеріальної шкоди.

Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Ураховуючи, те що позивачем не надано достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження обставин заподіяння йому моральної шкоди, не доведено чим їм завдана моральна шкода, не зазначили з яких критеріїв вони виходила визначаючи розмір моральної шкоди та беручи до уваги, що вимога про стягнення моральної шкоди носить похідний характер від вимоги про стягнення матеріальної шкоди, у задоволенні якої було відмовлено, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову і в цій частині.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню й судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209 ЦПК України, суд,

в и рі ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Ю.В. Легкошерст