Справа № 367/2259/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/6323/15 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 46 22.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Київської обласної державної адміністрації до Ірпінської міської ради Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування із незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави звернувся до суду з вказаним позовом , мотивуючи тим, що в ході проведеної перевірки встановлено, що на підставі рішення Ірпінської міської ради від 25.06.2010 року №4772-90-V ОСОБА_2 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Також зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №4853, земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 придбала ОСОБА_3. Пізніше, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №747, земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_4. Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №5956, земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 придбало ТОВ «БГМ ЛТД».

Вважав, що рішення Ірпінської міської ради прийнято, а державний акт видано з порушенням вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим їх слід визнати недійсними.

Вказував, що зазначена земельна ділянка знаходиться за межами м. Ірпеня, а тому приймаючи спірне рішення Ірпінська міська рада вийшла за межі наданих їй повноважень, щодо розпорядження земельною ділянкою.

Тому просив визнати недійсним рішення Ірпінської міської ради Київської області №4772-90-V від 25.06.2010 року, в частині передачі земельної ділянки площею 0,1000 га., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га. з кадастровим номером: НОМЕР_1, з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_2, з відмітками про відчуження вказаної земельної ділянки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «БГМ ЛТД» та реєстрацію у відділі Держкомзему у місті Ірпінь Київської області;

витребувати з незаконного володіння у ТОВ «БГМ ЛТД» (08200, Київська область, м. Ірпінь, вул. 3-го Інтернаціоналу, 1-б, ) на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1000 га. з кадастровим номером: НОМЕР_1, з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 120 340 грн.;

визнати за державою в особі Київської обласної державної адміністрації право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. з кадастровим номером: НОМЕР_1, з цільовим призначенням земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «БГМ ЛТД» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ірпінської міської ради від 25.06.2010 року №4772-90-V ОСОБА_2 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га. (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1), цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8).

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №4853, земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 придбала ОСОБА_3. Пізніше, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.02.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №747, земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 придбав ОСОБА_4. Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №5956, земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 придбало ТОВ «БГМ ЛТД».

Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 17 ЗК України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

На підставі ст. ст. 125, 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.21 ЗУ « Про основи містобудування» визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації місцевих правил забудови з урахуванням планів земельно- господарського устрою.

Згідно з ч.2 ст. 12 ЗУ « Про планування і забудову територій» сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень , визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, в тому числі, вирішують питання вибору, вилучення / викупу/ , надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до п.12 Перехідних положень та ст.12 ЗК України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів- відповідні органи виконавчої влади.

Враховуючи вищезазначене законодавство та зважаючи на ту обставину, що земельна ділянка , яка є предметом оспорюваного рішення розташована поза межами населеного пункту, то Ірпінська міська рада, приймаючи спірне рішення, вийшла за межі наданих їй повноважень, щодо розпорядження земельною ділянкою, що підтверджується листами управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області за №01-04/1245 від 16.07.2014 року, №01-04/1413 від 23.09.2014 року (а.с.12-14), листом Державної інспекції сільського господарства в Київській області за №02-1-09/6065 від 24.09.2014 року (а.с.15-17), листом Головного управління Держземагенства в Київській області за №10-10-0.3-1652/2-15 від 02.02.2015 року (а.с.23-24) та викопіюваннями з проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Ірпеня Київської області, наданих Київським науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою від 30.01.2015 року за №01/04-06/39 (а.с.26-29).

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність прийнятого Ірпінською міською радою рішення від 25.06.2010 року як такого, що не відповідає положенням п.12 Перехідних положень та ст.12 ЗК України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині задоволення позову прокурора про визнання за державою в особі Київської ОДА права власності на спірну земельну ділянку.

Згідно з чинним законодавством способом захисту порушеного права власності держави на земельну ділянку прокурором обрано позов про визнання права власності на це майно./ ст. 392 ЦК України/.

Як випливає з роз»яснення , яке міститься в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позов про визнання права власності на майно / ст. 392ЦК України/ є належним способом захисту , якщо позивач вимагає залишення у нього майна , відчуженого третьою особою за договором , учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння.

Оскільки земельна ділянка вже вибула з володіння власника у зазначений спосіб, підстави для визнання за державою права власності на спірну земельну ділянку відсутні.

Керуючись ст.ст. 309,316ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БГМ ЛТД»задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28 вересня 2015 рокускасувати в частині задоволення вимог про визнання права власності на земельну ділянку за державою і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: