Справа №333/8543/14-ц
Провадження № 2/333/215/15
РІШЕННЯ

· Іменем України

·

06 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Холод Р.С.,

при секретарі: Шевченко І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи Борисенкової В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської Ради по Комунарському району про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що знаходився у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 Від спільного проживання сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони проживають окремо. Деякий час дитина мешкала з матір'ю, але з вересня 2014 року син ОСОБА_5 постійно мешкає з позивачем та бабусею. Згоди щодо місця проживання дитини сторони не дійшли, проте син виявив бажання проживати разом з батьком. Позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, повністю підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Додатково суду пояснив, що з травня 2014 року син ОСОБА_5 постійно мешкає з ним за адресою: АДРЕСА_1. Дитина доглянута, отримує належний догляд, знаходиться у задовільному емоційному та фізичному стані. В квартирі крім нього та ОСОБА_5 мешкає його матір (бабуся ОСОБА_5) - ОСОБА_7, 1941 року народження. Квартира двохкімнатна, кімната, в якій мешкає ОСОБА_5, містить все необхідне для проживання, розвитку та відпочинку дитини. Він на обліку у психіатра, нарколога та інших лікарів не перебуває. Працює електрозварювальником на АТ «Мотор Січ», отримує щомісячно заробітну плату близько 3000 гривень, сплачує аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_1, хоча останній мешкає разом з ним і знаходиться на його утриманні. Не чинить перешкоди у спілкуванні матері - ОСОБА_4 з сином. Просить позов задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_2 позов підтримав, вважає, що є усі підстави та докази для задоволення вимог його довірителя.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, про день місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву з проханням про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутньою в судовому засіданні, так як знаходиться на лікарняному по догляду за дитиною ОСОБА_5.

Суд, під час прийняття рішення про розгляд справи без участі відповідача врахував поведінку останньої на попередніх судових засіданнях. Так, у судове засідання, призначене на 12.12.2014 року відповідач до суду не з'явилася та не повідомила причину своєї неявки. 30.12.2014 року у судовому засіданні ОСОБА_4 повністю заперечувала проти задоволення позову та попросила суд відкласти розгляд справи у зв'язку з тим, що вона напередодні дізналася про наявність до неї позову та їй необхідно отримати кваліфіковану правову допомогу. Враховуючи клопотання відповідача, суд, незважаючи на те, що до суду прибули соціальний педагог та психолог школи, прийняв рішення про відкладення розгляду справи та призначив наступне судове засідання на 22.01.2015 року.

У судове засідання 22.01.2015 року ОСОБА_4 не з'явилася та подала до суду заяву про відкладення судового засідання у зв'язку з тим, що вона прибути до суду не може через сімейні обставини, а її представник, не зазначаючи його дані, зайнятий в іншому судовому процесі. Того ж дня, враховуючи прибуття у судове засідання всіх учасників провадження, крім відповідача, дитини, психолога та соціального педагога школи, де навчається ОСОБА_5, суд вирішив розпочати судовий розгляд та після отримання пояснень від учасників провадження, відклав розгляд справи для належного повідомлення відповідача про дату наступного судового засідання та отримання особистих пояснень останньої.

Про явку у судове засідання 06.02.2015 року ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення зазначеного судового засідання. Проте, до суду відповідач не з'явилася та надала заяву про чергове відкладення судового засідання, враховуючи лікарняний дитини - ОСОБА_5, та необхідність з останнім відвідати саме у час призначення судового засідання лікаря. У судовому засіданні 06.02.2015 року неповнолітній ОСОБА_5 повідомив суду, що дійсно разом з матір'ю відвідував лікаря 06.02.2015 року, але звільнились вони о 10-40 годині, після чого мати запропонувала йому прогулятись містом, що вони і робили, поки його не забрав батько.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач зловживала своїми правами, передбаченими цивільно-процесуальним законодавством України, навмисно, без поважних на то причин, не з'являлася у судові засідання та таким чином намагалася затягнути розгляд даної справи. ОСОБА_4 мала можливість бути присутньою при розгляді даної справи, а також реально мала право реалізувати свої права та інтереси особисто або через свого представника, але не скористалась цим.

Враховуючи, що поведінка відповідача могла б призвести до порушення норм ст.157 ЦПК України, враховуючи роз'яснення у Постанові № 11 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», суд прийняв рішення за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - Борисенкова В.Б. вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, просить їх задовольнити у повному обсязі з урахуванням їх висновку про визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працює у ЗОШ № 23 соціальним педагогом. У 5-му класі ЗОШ № 23 навчається ОСОБА_5, який зі слів класного керівника останнім часом стривожений, тому що хвилюється стосовно свого місця проживання та конфлікту між батьками з цього приводу. Зі слів ОСОБА_5 було встановлено, що він останнім часом мешкає разом з батьком, який піклується про нього і з ним йому комфортно. Мешкати з мамою не бажає, тому що остання вживає алкогольні напої, запрошує у гості незнайомих чоловіків. Разом із класним керівником дитини - ОСОБА_9 вони відвідали житло батька ОСОБА_5, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У квартирі чисто, затишно, прибрано, хлопчик має все необхідне для нормального життя (ліжко, шафу, телевізор) та навчання (письмовий стіл, комп'ютер, принтер). На батька та бабусю ОСОБА_5 не скаржиться. Мати хлопчика - ОСОБА_4 декілька разів відвідувала батьківські збори.

Судом відповідно до вимог ст. 182 ЦПК України в присутності представника органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району - Борисенкової В.Б., психолога ОСОБА_10 (закінчила повний курс Запорізького педагогічного інституту за спеціальністю «Педагогіка та психологія (дошкільна), пройшла навчання в Регіональному навчальному центрі бізнесу і комп'ютерної технології за програмою «Практична психологія» було опитано неповнолітнього ОСОБА_5, який пояснив, що він бажає проживати разом з батьком та бабусею, тому що у них йому більш спокійно. Батько з бабусею піклуються про нього, у квартирі чисто, є всі речі для навчання та дозвілля. З мамою він зустрічається, вона інколи приїздить і телефонує, але жити разом з нею не хоче, тому що мати додому, коли він разом з нею мешкав, запрошувала у гості незнайомих чоловіків, вживає алкогольні напої.

Вислухавши пояснення сторін та думку дитини, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно інформації, наданої директором ЗОШ № 23 м. Запоріжжя № 01-16/224 від 30.10.2014 року, ОСОБА_5 є учнем 5-В класу, охайним, врівноваженим, комунікабельним, має багато друзів у класі. Школу відвідував систематично, за період навчання у початкових класах батьки приділяли хлопчику належну увагу, відвідували батьківські збори, хоча і мешкали окремо. З початку навчань у 5-му класі ОСОБА_5 має пригнічений настрій, став неуважним, з бесіди було встановлено, що хлопчик переймається проблемами в сім'ї, скаржиться на недостатню увагу з боку матері. В ході бесіди розповів, що мешкає разом з батьком та бабусею, які про нього піклуються і здійснюють за ним належний догляд (а.с. 7-11).

Судом також встановлено, що на теперішній час малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.10.2014 року ОСОБА_5 проживає разом зі своїм батьком - ОСОБА_1 та бабусею - ОСОБА_7 в двокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_1. В квартирі присутні всі необхідні меблі, побутова техніка. Для ОСОБА_5 виділена окрема кімната, в якій створено умови для проживання та розвитку дитини (а.с.9).

Згідно виробничої характеристики та довідки про доходи № 860/3 від 20.10.2014 року, виданих АТ «Мотор Січ» ОСОБА_1 працює електрозварювальником теплосилового цеху, за період роботи зарекомендував себе кваліфікованим та відповідальним спеціалістом, за період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року отримав дохід в розмірі 17 826 грн. 44 коп. (а.с. 5-6).

Довідками № № 4154, 4162 від 23.12.2014 року, наданими КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на обліку не перебувають.

З відповіді на запит суду КУ «Обласна психіатрична лікарня» повідомила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на обліку лікаря-психіатра не знаходяться, за медичною допомогою не звертались.

Згідно інформації начальника Комунарського РВ УМВС України в Запорізькій області № 68/7-14124 від 25.12.2014 року, в провадженні СВ Комунарського РВ ЗМУ знаходиться кримінальне провадження № 0004762 від 24.11.2014 року за фактом звернення ОСОБА_1 до Комунарського РВ ЗМУ із заявою про те, що невідома особа 24.11.2014 року шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном у його сина, який належить заявнику. Кримінальні провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не порушувались.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.12.2014 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1 разом з малолітнім сином - ОСОБА_5, 2004 року народження та матір'ю - ОСОБА_7, 1941 року народження (бабуся хлопчика). Умови проживання задовільні. Квартира має дві кімнати, коридор, кухню, санвузол та ванну кімнату. Квартира обладнана необхідною побутовою технікою: два холодильники, газова піч, пральна машинка. В помешканні наявні усі необхідні меблі, чисто, затишно, тобто наявні всі умови для проживання дитини. При спілкуванні з дитиною з'ясовано, що ОСОБА_5 має бажання проживати разом з батьком, але буде продовжувати спілкуватися з матір'ю.

З акту обстеження умов проживання від 22.12.2014 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 мешкає ОСОБА_4, також за даною адресою зареєстрований малолітній ОСОБА_5, але не мешкає. Умови проживання задовільні. Кімната знаходиться на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку. Кухня, санвузол та душова знаходяться в загальному користуванні. В кімнаті наявні усі необхідні меблі, тобто наявні всі умови для проживання дитини.

На думку суду, позивач має більш сприятливі умови для проживання та виховання малолітнього, так як квартира є ізольованою, двокімнатною, санвузол і ванна розташовані окремо і знаходяться у користуванні лише позивача та його матері. Проте як умови проживання відповідача - кімната розташована у гуртожитку, санвузол, ванна та кухня, які знаходяться у загальному користуванні не можуть сприяти нормальному розвитку дитини з урахуванням того, що ОСОБА_4 вживає алкогольні напої та приводе у кімнату незнайомих чоловіків.

Згідно ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 № 01/01-41/0050 від 22.01.2015 року з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, її режим дня, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 Сімейного кодексу України, принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району прийшов до висновку визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_11.

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Так, ч. 1 ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, ч.2 ст.161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір'ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Зазначені обставини судом враховуються при вирішенні даного спору.

З пояснень допитаних сторін та досліджених судом письмових доказів, було встановлені обставини, які дають достатні підстави для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком (наявність інформації про вживання алкоголю ОСОБА_4 та не зовсім моральну поведінку матері (привід чоловіків у кімнату гуртожитку при дитині), кращі умови для життя та виховання у квартирі батька, наявність постійного доходу, роботи у ОСОБА_7.).

Крім того, суд враховує вік дитини (10 років) та той факт, що малолітній виявив бажання проживати з батьком, відповідач не звертався до суду із позовом (зустрічним) про визнання місцем проживання дитини за його місцем мешкання.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проживання малолітньої дитини з батьком, на думку суду, максимальною мірою відповідає інтересам дитини, оскільки це зумовлено низкою обставин: більш якісним і турботливим доглядом за дитиною з боку батька, більшою духовністю виховання, більш високим рівнем емоційної близькості між батьком та дитиною, необхідністю участі батька у вихованні дитини, існуючими традиціями в дитячому вихованні.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, враховуючи висновок органу опіки і піклування, який є обов'язковим при розгляді справ такої категорії, про доцільність проживання малолітньої дитини з батьком, належні умови для гармонійного розвитку дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що зазначена вимога відсутня в позовній заяві, суд вважає за можливе її не розглядати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 141, 142, 150, 151, 153, 155, 157, 160, 161 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місцем проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод