Дата документу 16.09.2015 Справа № 554/6984/15-ц

Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/6984/15-ц
Іменем України Провадження № 2/554/2495/2015
(заочне)
16 вересня 2015 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі судді Шевської О.І. при секретарі Коробковій О.О., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про реальний розподіл домоволодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення права спільної власності, -
в с т а н о в и в:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прохаючи суд провести реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 та виділити в натурі у власність ОСОБА_1 як окремий об`єкт нерухомого майна в житловому будинку: кімнату 1 - 3 площею 20,5 кв.м., кімнату 1 - 4 площею 12,7 кв.м., сіни 1 - 9 площею 8,2 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 07 травня 2014 року іменуються як квартира АДРЕСА_2 ; припинити право спільної сумісної власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , а саме на: кімнату 1 - 3 площею 20,5 кв.м., кімнату 1 - 4 площею 12,7 кв.м., сіни 1 - 9 площею 8,2 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 07 травня 2014 року іменуються як квартира АДРЕСА_3 ; закріпити за новоствореним об`єктом - садибним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_1 земельну ділянку площею 91 м2, яка згідно висновку експертного будівельно - технічного дослідження № 134 від 11 серпня 2014 року в додатку № 1 на плані зафарбована зеленим кольором.
У судове позивач не з`явилася, звернувшись до суду із письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі .
Відповідач, належним чином, у відповідності до норми ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування в засобах масової інформації оголошення про його виклик у судове засідання, викликався до суду. Проте, у судове засідання відповідач не з`явився, письмових заяв чи клопотань суду не надав, про причини своєї неявки не повідомив.
Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не з`явилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення.
Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих позивачем межах, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.
Так, рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 17 грудня 2004 року за позивачем та одним з відповідачів - ОСОБА_1 визнано право спільної сумісної власності в рівних частинах на нерухоме майно 1/2 частину домоволодіння житлового будинку АДРЕСА_1 .
25 січня 2005 року згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» було зареєстровано за позивачем право спільної сумісної власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
Власниками інших частин житлового будинку номер АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 180,4 кв.м., житловою площею 120,1 кв.м., розташований на земельній ділянці держфонду та складається з: кімната (1.1) загальною площею 9,3 кв.м., вбиральня (1.2) загальною площею 4,7 кв.м., кімната (1.3) загальною площею 20.5 кв.м., кімната (1.4) загальною площею 12,7 кв.м., коридор (1.5) загальною площею 10.9 кв.м., кімната (1.6) загальною площею 10,4 кв.м., сіни (1.7) загальною площею 7,5 кв.м., кладова (1.8) загальною площею 0,9 кв.м., сіни (1.9) загальною площею 8,2 кв.м., сіни (2.1) загальною площею 10,0 кв.м., коридор (2.2) загальною площею 2,9 кв.м., вбиральня (2.3) загальною площею 3,8 кв.м., кімната (2.4) загальною площею 20,9 кв.м., кімната (2.5) загальною площею 18,4 кв.м., кімната (2.6) загальною площею 4,5 кв.м., кухня (2.7) загальною площею 11,4 кв.м., кімната (2.8) загальною площею 23,4 кв.м.. До складу надвірних будівель та споруд відноситься: гараж Б; вбиральня В, погріб а5; огорожа № 1; ворота огорожі № 3; хвіртка № 4; ворота огорожі № 6; огорожа № 8: огорожа № 9; огорожа № 10. ( а. с. 9-11 ).
Фактично, позивач володіє та користується: сіни (1.9) загальною площею 8,2 к.м., кімната (І.4) загальною площею 12,7 кв.м., кімната (1.3) загальною площею 20,5 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в 07 травня 2014 року іменуються як квартира АДРЕСА_4 . Серед надвірних будівель і споруд позивач володіє та користується: 1/2 частиною гаражу Б; вбиральня В; огорожа № 9; огорожа № 10
На даний час між приміщеннями, які належать ОСОБА_3 на праві спільної суміси власності, та приміщеннями, які належать відповідачам поставлені перегородіки проведені окремі комунікації, у кожного свій вхід до будинку, на земельних ділянках встановлений паркан, який їх розділяє. Приміщень якими користуються відповідачі спільно не має.
В процесі володіння та користування житловим будинком та надвірними будівлями між стороними, як співвласниками цього майна вникають непорозуміння з приводу утриман та збереження цього майна.
Більше того, зі слів позивача будинок потребує ремонту, проведення капітального ремонту згідно норм чинного законодавства потребує отримання дозволу з міськвиконкому, отримання якого фактично неможливе без надання згоди інших співвласників на здійснення ремонту (проведення реконструкції) тієї частини якою фактично володіє та користується позивач.
В силу ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать прва володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Однак, в ст. 369 ЦК України зазначено, що право спільної сумісної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачами права спільної сумісної власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені всіма співвласниками.
Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам поділ та поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності, зокрема.
Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спіл сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 та ч. З ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Проте, наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на виділ в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній власності і після здійснення якого, право спільної власності того співвласника який забажав виділити в натурі частку із майна, що перебуває у спільній сумісній власності припиняється, кожен із співвласників, що виділився в натурі набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його виділу, і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.
Як випливає з положення ч.І, ч. З, ч. 4 ст. 364 ЦК України, виділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.
Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити виділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про виділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про виділ у натурі частки із спільного майна і таке право підлягає судовому захисту.
Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої Наказом № 55 Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 18 червня 2007 року передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (п. 1.2.).
Оскільки домовленості про поділ домоволодіння в натурі не досягнуто, позивачем було замовлено експертизи:
18.10.2012«Про технічне обстеження стану будівельних конструкцій та можливість виділу в натурі, як самостійного об`єкту права власності»;
18.10.2013«Висновок експертного будівельно - технічного дослідження».
У відповідності до висновку експерта з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_4 «Про технічне обстеження стану будівельних конструкцій та можливість виділу в натурі, як самостійного об`єкту права власності, частини квартири АДРЕСА_5 » від 16 липня 2014 року 1/4 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 має окремий вхід, необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, забезпечена інженерними мережами які відповідають нормам. Виділити 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві спільної власності як самостійний об`єкт права власності технічно можливо.
Згідно «Висновку експертного будівельно - технічного дослідження» № 134 від 11 серпня 2014 року складеного судовим експертом Федоровою Інною Олександрівною ? частина домоволодіння розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить частина квартири АДРЕСА_6 з господарськими будівлями і спорудами, що належить ОСОБА_1 має окремий вхід.
Виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна 1/4 частину домоволодіння адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , технічно можливо за умови виділення у користування земельної ділянки площею 91 м2 згі плану, указаному в додатку № 1. При цьому до складу ? частини домоволодіння, що належить ОСОБА_1 входять:
-земельна ділянка площею 91м2;
- частина квартири АДРЕСА_7 у складі приміщень: санву (сіни (1.9) загальною площею 8,2 к. АДРЕСА_8 загальною площею 20,5 кв.м.;
- господарські будівлі і споруди: ? частина гаража Б, вбиральня В, огорожа -№ 9 огорожа № 10.
Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Крім того, в абз. 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку, суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Частина житлового будинку, яку позивач прохає виділити є відокремленою, має вихід тому її виділ в натурі можливий. При виділенні в натурі частки із майна, перебуває у спільній сумісній власності, право спільної сумісної власності у особа здійснює такий виділ припиняється.
Згідно «Висновку експертного будівельно - технічного дослідження» виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна ? частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , технічно можливо за виділення у користування земельної ділянки площею 91 м2 згідно плану указаному в додатку № 1.
Так, житловий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. Впдовж земельної збудований паркан, який розмежовує три окремих домоволодіння, та фактично утворює три земельні ділянки, якими користуються позивач та відповідачі.
Висновком експертного будівельно-технічного дослідження» № 134 від 11 серпня 2014 року складеного судовим експертом Федоровою Інною Олекса передбачено, що виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна ? домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , технічно можливо за умови виділення у користування земельної ділянки площею 91м2 згідно плану та запропоновано наступний варіант розподілу земельної ділянки:
- земельна ділянка площею 147 м2 (на плані в Додатку № 1 зафарооашж кольором) виділяється для обслуговування 1/4 частини домоволодіння, господарських. будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;
- земельна ділянка площею 91 м2 (на плані в Додатку № 1 зафарбована» зеленим кольором) виділяється для обслуговування ? частини домоволодіння, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ;
- земельна ділянка площею 362 м2 (на плані в Додатку № 1 зафарбована оранжевим кольором) виділяється для обслуговування ? частини домоволодіння, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .
Розмір земельної ділянки, яку пропонується закріпити за новоствореним об`єктом складає 91м (на плані в Додатку № 1 зафарбована зеленим кольором).
Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.
Абзацом 1 п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за № 7 від 16 квітня 2004 року, роз`яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово - ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину земельної ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.
Також, у відповідності до абз. 2 п. 19 вищевказаної Постанови, при пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.
В силу п. 22 вказаної Постанови суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.
Так, статтями 15 та 16 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема виділу в натурі частини будинку, що є у спільній частковій власності та закріплення за ним земельної ділянки.
Домовленості щодо порядку та способу виділу частки будинку та господарських споруд між сторонами не досягнуто, письмовим підтвердженням чого є заява направлено позивачем співвласникам ще 23 вересня 2014 року.
Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги законними та обгрунотованими та такими, що підлягають повному задоволенню.
Згідно ст. 88 ч.3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачі в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 5 ЗУ» Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів ( партизанів ), які загинули чи пропали безвісти і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого Полтавським обласним військовим комісаріатом, позивач є учасником бойових дій, а тому на нього поширюється пільга встановлена законом.
Отже судові витрати необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь держави в сумі 1589,80 грн.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню
Керуючись ст.ст. 364, 377, ЦК України, ст.ст. 3, 15, 30, 60, 75, 76, 88, 169, 197, 208, 212-215, 293 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити у повному обсязі.
Провести реальний розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 та виділити в натурі у власність ОСОБА_1 як окремий об`єкт нерухомого майна в житловому будинку: кімнату 1 - 3 площею 20,5 кв.м., кімнату 1 - 4 площею 12,7 кв.м., сіни 1 - 9 площею 8,2 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 07 травня 2014 року іменуються як квартира АДРЕСА_2 ;
Припинити право спільної сумісної власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , а саме на: кімнату 1 - 3 площею 20,5 кв.м., кімнату 1 - 4 площею 12,7 кв.м., сіни 1 - 9 площею 8,2 кв.м., які згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 07 травня 2014 року іменуються як квартира АДРЕСА_3 ;
Закріпити за новоствореним об`єктом - садибним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_1 земельну ділянку площею 91 м2, яка згідно висновку експертного будівельно - технічного дослідження № 134 від 11 серпня 2014 року в додатку № 1 на плані зафарбована зеленим кольором.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у рівних долях: по 794 грн. 90 коп. з кожної особи.
Копію даного рішення направити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не пізніше трьох днів з дня його проголошення
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня отримання його копій особами, які не брали участі у розгляді справи.

Суддя О.І. Шевська