Справа № 404/2551/15-ц
Номер провадження 2/404/1925/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вище вказаним позовом, відповідно до якого просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення розташованого за адресою: вул. Героїв Сталінграда, 3/163 у м. Кіровограді, який було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 26.12.2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1077 з моменту укладення.

На його обґрунтування зазначав, що договір купівлі-продажу від 26.12.2014 року є недійсним, оскільки укладений з перевищенням повноважень його представника ОСОБА_2

Представник позивача та позивач просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись, як на обставини зазначені в позовній заяві так і додаткові пояснення. Мотивуючи їх тим, що позивачу від батька дісталась в спадщину двоповерхова нежитлова будівля по вул. Героїв Сталінграда № 3/163 у м. Кіровограді.

Маючи на меті продати нерухомість, позивач 08.09.2014 року видав першу довіреність на представництво своїх інтересів ОСОБА_2, відповідно до якої вона повинна була організувати роботи по технічному виділу помешкань в натурі, з належної позивачу нежитлової будівлі, а саме другий поверх в окремий об'єкт нерухомого майна, здійснити юридичний супровід оформлення документів про право власності на цей об'єкт та організувати дії направлені на рекламу об'єкту з метою залучення потенційних покупців та його продажу.

ОСОБА_2 вела перемовини з покупцями, однак з оформленням документами були складнощі. ОСОБА_1 сам знайшов покупця, який здійснив всі дії направлені на виділ об'єкта продажу та оформлення права власності. Після належного оформлення документів об'єкт був проданий без участі відповідача ОСОБА_2

Видана довіреність втратила силу.

В подальшому позивач ОСОБА_1 вирішив розділити перший поверх, належної йому будівлі, на окремі приміщення: кафе та перукарню.

З цією метою позивач видав другу довіреність від 24 грудня 2014 року на ім'я ОСОБА_2 В якій зазначено, що умови договору купівлі продажу та ціна продажу повинні бути визначені в окремому договорі доручення. Вказаною умовою він ставив ОСОБА_2 в необхідність узгоджувати з ним обсяг дій та істотних умов майбутнього договору купівлі-продажу належного йому нерухомого майна.

Договір доручення мав би бути укладено після знаходження потенційного покупця на цей об'єкт нерухомості. Гроші за спірним договором купівлі-продаж позивач не отримував і жодних розписок нікому не писав і не надавав.

Ціну договору та інші істотні умови договору купівлі продажу він з ОСОБА_2 не погоджував.

Після надання довіреності ОСОБА_2 24 грудня 2014 року остання перестала виходити на зв'язок. У позивача поведінка ОСОБА_5 викликала занепокоєння. Після того, як на протязі двох тижнів відповідач не вийшла на зв'язок, позивач стурбувався та вирішив скасувати довіреність.

В січні 2015 р. звернувшись до нотаріуса, який завіряв довіреність на ім'я ОСОБА_2 і від нотаріуса дізнався, що об'єкт нерухомості, який він мав намір продати вже було продано.

З відповідачем ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 вперше зустрівся приблизно в лютому - березні 2015 року, вже після подачі позову до суду і намагався з ним з'ясувати обставини того що сталося. ОСОБА_3 сказав, що бажає отримати 50 000 доларів США за повернення ОСОБА_1, належного ж йому об'єкта нерухомості, з яких: 35 000 доларів СЩА - це гроші за другий поверх, а 15 000 - його «супутні» витрати.

Позивач не знав, що ОСОБА_3 всі переговори щодо продажу другого поверху нежитлової будівлі по вул. Героїв Сталінграда № 3/163 у м. Кіровоград проводив з ОСОБА_2, якій надав аванс в розмірі 35 000 доларів США ОСОБА_1 про що свідчить написана нею розписка. ОСОБА_1 будь-яких коштів від відповідача не отримував.

Вказане спростовує доводи ОСОБА_3, що гроші за придбання другого поверху були передані за його усним дорученням ОСОБА_1, його партнером ОСОБА_6.

Тобто, відповідачі по справі - покупець ОСОБА_3 та представник продавця ОСОБА_2 при посвідченні договору купівлі-продажу від 26.12.2014 р. ввели в оману нотаріуса, що до істотної умови договору: ціни та проведення розрахунку. З обставин встановлених в судовому засіданні є очевидним той факт, що покупець за нежитлову будівлю зазначену в договорі кошти не сплачував, та не мав наміру придбати цю будівлю. Всі посилання в договорі на те, що покупець повністю розрахувався з продавцем не відповідають дійсності.

В довіреності від 24.12.2014 р., оформленої на ім'я ОСОБА_2 в першому абзаці зазначені, що довіритель діє згідно вільного волевиявлення, котре повністю відповідає його внутрішній волі, на підтвердження та на виконання умов укладеного з представником договору доручення, відповідно до вимог ст. 244 ЦК України.

Також, в довіреності окрім переліку повноважень на представництво інтересів довірителя в державних та інших органах передбачено також і повноваження на розпорядження нерухомим майном довірителя на умовах та за ціну, які попередньо відомі представнику за цією довіреністю з договору доручення.

Відповідач ОСОБА_2 не виконала жодного обов'язку встановленого законом та довіреністю. Так, ОСОБА_2 не здійснила розподіл нежитлової будівлі на окремі об'єкти, а саме на приміщення перукарні та приміщення кафе. Крім того, без договору доручення в якому повинно було міститись узгодження з ним умов договору купівлі-продажу, а саме: предмету договору та ціни майна, тобто порушуючи моє волевиявлення, продала всю належну мені нежитлову будівлі.

Також, не передала отримати кошти за проданий об'єкт, вартість якого прописана в спірному договорі купівлі продажу.

Відповідач ОСОБА_2 не узгоджувала з позивачем виділ, оформлення та продаж частини приміщення, а тим більш не повідомила про свої наміри продати від його імені все приміщення та за якою ціною.

Отже, оскаржуваний договір купівлі-продажу не відповідає вимогам необхідним для чинності правочину, а тому підлягає визнанню недійсним на підставі п.п. 1-6 ст. 203, ст. 215 ЦПК України в зв'язку з тим, що при його вчиненні відповідачами по справі не було додержано вимог закону, а саме порушено волевиявлення учасника правочину.

При укладанні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі по вул. Героїв Сталшграда № 3/163 у м. Кіровограда волевиявлення ОСОБА_1, як власника майна, на відчуження нежитлових приміщень та за визначеною представником ціною не було, тобто волевиявлення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі.

За таких обставин позивач вважає, що зазначений правочин жодних правових наслідків для ОСОБА_1 не тягне, відтак є достатньо підстав для визнання цього договору недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову, зазначив, що у вересні 2014 року він домовився з іншим відповідачем про продаж йому другого поверху нежитлового приміщення по вул. Героїв Сталінграда, буд. 3/163 в м. Кіровограді, яка мала відповідну довіреність на вчинення таких дій. В звязку з чим ним було передано 35000 дол. США завдатку, на томність була отримана розписка від ОСОБА_2 В подальшому відповідач дізнався, що другий поверх продано. У січні 2015 року він запропонував позивачу повернути йому 50000 дол. США, з яких 35000 дол. США це був аванс, а решта кошти, які він витратив на оформлення відповідних документів.

Кошти в сумі 35000 дол. США він передав своєму компаньйону з фінансових питань ОСОБА_6, для передачі продавцю, оскільки мав виїздити у відрядження. Проте, ОСОБА_6 приїхав разом з ОСОБА_2 до нього, поки вони спілкувались та остання написала розписку підїхали позивач з громадянином із тотожним його прізвищу ОСОБА_3. ОСОБА_6 вийшов з будинку та передав ОСОБА_1 кошти у розмірі 35000 дол. США.

Так як, угода про придбання другого поверху не відбулась, а кошти у вигляді авансу вже були передані, він домовився в якості гарантії повернення коштів оформлення на нього першого поверху вищезазначеної нерухомості. З ОСОБА_1 була усна угода, що по поверненню коштів він йому повертає цю нерухомість.

Представник відповідачів просила у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що довіреність, яка була видана ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 щодо представлення його інтересів у розпорядженні, а також права продажу належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення за адресою: вул. Героїв Сталінграда, буд. 3/163 в м. Кіровограді, була наділена повним обсягом таких прав, відтак її дії не суперечать умовам виданої довіреності.

Третя особа в судове засідання не зявилась про розгляд справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідачів та відповідача - ОСОБА_3, допитавши свідків, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2014 року ОСОБА_1 був власником нежитлового приміщення по вул. Героїв Сталінграда, буд. 3/163 в м. Кіровограді (а.с. 4, 5).

08.09.2014 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси з усіх без винятку питань, повязаних із розпорядженням належного йому на праві приватної власності 123/1000 ч. житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями 1, 2 та підвального приміщення № 3/163, що знаходиться в м. Кіровоград по вул. Героїв Сталінграда, в тому числі з правом продажу (а.с. 52).

Згідно до розписки уповноважена ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 08.09.2014 року отримала від ОСОБА_3 35000 дол. США за придбання нежитлового приміщення за адресою: вул. Героїв Сталінграда, буд. 3/163 в м. Кіровограді. Кошти отримала на оформлення технічної документації, нотаріальних послуг та в рахунок передоплати. За згодою сторін загальна сума складає 130000 дол. США (а.с. 102).

Як пояснили сторони у справі вище вказана довіреність втратила свою силу, оскільки позивач вчинив продаж другого поверху зазначеної в довіреності нерухомості.

24.12.2014 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси, крім того розпоряджатися в тому числі обміняти, продати належне йому на праві особистої приватної власності нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Кіровоград, вул. Героїв Сталінграда, буд. 3/163, відповідно на умовах та за ціну, які попередньо відомі представнику за цією довіреністю з договору доручення, а також укладанням на належним оформленням договорів купівлі-продажу, міни вказаного нерухомого майна, в тому числі отримувати витяги про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6).

Згідно договору-купівлі продажу від 26.12.2014 року ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 нежитлове приміщення за адресою: вул. Героїв Сталінграда, буд. 3/163 в м. Кіровограді за 969200 грн. (а.с. 7-8).

Відповідно до висновку за реєстраційним номером: 345693_03112014_0432 про оцінку майна від 03.11.2014 року, виданого Фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 (сертифікат ФДМУ № 14607/13 субєкта оціночної діяльності від 19.04.2013 року) оціночна вартість нежитлової будівлі становить 969200 грн. (а.с. 61-64).

05.01.2015 року ОСОБА_1 відповідно до заяви про реєстрацію припинення дії довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 05.12.2015 року скасував довіреність, видану ним на імя ОСОБА_2 від 24.12.2014 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що на підставі довіреності позивача відповідач ОСОБА_2 звернулася до нього для отримання оцінки майна, що належало ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є бізнес партнером ОСОБА_3. Вказав, що він повинен був передати позивачу, або ОСОБА_8 (другу позивача) 35000 дол. США за якусь нерухомість. В день написання розписки змінились обставини передачі коштів, тому він заїхав за жінкою на імя ОСОБА_5, привіз її до дому до ОСОБА_3, де жінка написала розписку. Через незначний проміжок часу підїдали ОСОБА_1 та ОСОБА_8, і він біля автомобіля передав кошти особисто ОСОБА_1

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» :

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також: вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В довіреності від 24.12.2015 р., оформленої на ім'я ОСОБА_2, яка досліджувалась в судовому засіданні, в першому абзаці зазначені, що довіритель діє згідно вільного волевиявлення, котре повністю відповідає його внутрішній волі, на підтвердження та на виконання умов укладеного з представником договору доручення, відповідно до вимог ст. 244 ЦК України.

Також, в довіреності окрім переліку повноважень на представництво інтересів довірителя в державних та інших органах передбачено також і повноваження на розпорядження нерухомим майном довірителя на умовах та за ціну, які попередньо відомі представнику за цією довіреністю з договору доручення.

Згідно до ст. 1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Обов'язки повіреного встановлені статтею 1006 ЦК України, а саме

1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;

2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;

3) негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Відповідач ОСОБА_2 не виконала обов'язку встановленого законом та довіреністю, тобто не здійснила розподіл нежитлової будівлі на окремі об'єкти, а саме на приміщення перукарні та приміщення кафе. Крім того, без договору доручення в якому повинно було міститись узгодження з позивачем умов договору купівлі-продажу, а саме: предмету договору та ціни майна, тобто порушила його волевиявлення, продала всю належну йому нежитлову будівлі.

Відповідно до змісту статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, або взагалі без таких, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Під час розгляду справи учасники процесу підтвердили, що правочин від 26.12.2014 року фактично мав на меті забезпечити повернення авансу у 35000 дол. США за інший правочин, тобто без настання реальних наслідків.

За наведеного, суд дослідивши інші доводи позивача на обґрунтування позову вважає їх такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а відтак з урахуванням наведених обставин позов підлягає до задоволення. Доводи сторони відповідача не спростовують доказів наданих стороною позивача.

Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Героїв Сталінграда, 3/163 у м. Кіровограді, який було укладено 26.12.2014 року між ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1, на підставі довіреності, та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстром № 1077, з моменту його укладення.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 121,80 грн., з кожного, судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда