ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2883/15-ц
Провадження № 2/362/1818/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орди О.О.,

при секретарі - Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 2 в житловому будинку № 34 по вулиці Антонія і Феодосія в м. Василькові Київської області.

Вимоги мотивують тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 1997 року вона є власником 1/6 частини житлового будинку № 34 по вулиці Антонія і Феодосія (колишня Трудова) у м. Василькові Київської області. Зазначена частина житлового будинку по вулиці Антонія і Феодосія є окремою ізольованою квартирою під № 2. Відповідач по справі це колишній чоловік її доньки ОСОБА_3, шлюб між її донькою та відповідачем по справі розірвано 26 листопада 2013 року що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою з 2005 року, проте жодного дня там не проживав, його особисті речі там відсутні, оскільки мешкав разом з її донькою за іншою адресою: АДРЕСА_1 а отже є підстави для визнання його таким що втратив право користування житловим приміщенням

В судовому засіданні позивач підтримала позов та викладені у ньому обставини, просили задовольнити вимоги позову з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що він дійсно ніколи не проживав в цій квартирі, але він помогав будувати цей будинок, вложив в його ремонт свої кошти, а не мешкав він там оскільки цьому перешкоджала позивач до якої він неодноразово звертався з проханням надати йому можливість там проживати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 1997 року виданого ст. державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4О та зареєстрованого за реєстровим № 2274 власником 1/6 частки житлового будинку № 34 по вулиці Трудовій в м. Василькові Київської області є ОСОБА_1 (а.с.8)

Згідно технічного паспорту на домоволодіння № 34 по вулиці Трудовій в м. Василькові Київської області воно складається з трьох квартир (а.с.38-39)

ОСОБА_1Д є власником квартири АДРЕСА_2 і Феодосія (колишня Трудова) в м. Василькові Київської області що визнається сторонами а отже відповідно до

ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

ОСОБА_2 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (нинішня Антонія і Феодосія) в м. Василькові Київської області що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 12-15) та відомостями ВАДР УДМС України в Київській області від 25.08.2015 року (а.с.28)

ОСОБА_2П перебував у родинних стосунках з ОСОБА_1Д, до 26 листопада 2013 року оскільки проживав у зареєстрованому шлюбі із донькою позивача ОСОБА_3, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26 листопада 2013 року (а.с.7)

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення як співвласника квартири. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Свідок ОСОБА_5І який в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_2П в спірній квартирі ніколи не проживав, оскільки мешкав з їх донькою за іншою адресою. Після розірвання шлюбу з донькою в 2013 році він його не бачив, комунальні послуги за квартиру він не сплачував, ніколи відповідач не звертався до них з проханням надати можливість жити в спільній квартирі.

Свідок ОСОБА_6О , в судовому засіданні повідомила, що орендує спірну квартиру майже 6 років, сплачує за неї комунальні послуги, ніколи не чула щоб ОСОБА_2П просився проживати в спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_7П повідомила, що бачила що ОСОБА_2П колись проживав в спірній квартирі але це було десь 6 років назад, бачила як він ремонтував цей будинок, щодо проживання відповідача в цій квартирі останні два роки сказати ничого не можить оскільки буває там дуже рідко.

Крім того ОСОБА_2П в судовому засіданні визнав факт його непроживання в спірній квартирі а отже відповідно до ст. 61 ЦПК України цей факт не підлягає доказуванню

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач, не будучи членом сім'ї власника спірної квартири, зареєстрований у ній це обмежує позивача у здійсненні належного їй права власності на спірне житлове приміщення, створює обмеження і перешкоди у реалізації однієї і складових права власності - права розпорядження квартирою.

Суд вважає можливим захистити право власності позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право (позбавлений права) користування житловим приміщенням, а обраний позивачем спосіб захисту її інтересів грунтується на законі.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки під час судового розгляду факт порушення прав власника доведений належними і допустимими доказами, а відповідач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не довів обставини, якими підтверджуються факт перешкоджання в проживанні в спірній квартирі позивачем відповідачу.

Керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 3, 317, 319, 346, 383, 391, 405, 825 Цивільного кодексу України, ст. 168 , ст. ст. 1, 4, 10, 11, 54, 56, 58, 88, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 13 грудня 1961 народження таким, що втратив право користування квартирою № 2 в житловому будинку № 34 по вулиці Антонія і Феодосія (колишня -Трудова) в м. Василькові Київської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя О. О. Орда