Справа № 635/7222/15-ц
Провадження № 2/635/3303/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі :

головуючий суддя Бобко Т.В.

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею, 36,9 кв.м., житловою площею 13,40 кв.м. з надвірними будівлями в с. Глибоке Харківського району Харківської області по вул. Набережній, 4.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_5 був його сусідом та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, вони тривалий час з ним товаришували. 27 січня 2000 року ОСОБА_5 помер, поховав його позивач за свої кошти, оскільки з родичів останнього на поховання ніхто не прийшов, при цьому позивач, якому було відомо, що померлий має сина ОСОБА_4, розшукав останнього і повідомив про смерть батька, на що він запропонував позивачу купити спірний будинок, а після оформлення документів на спадщину оформити договір купівлі-продажу зазначеного будинку. Погодившись на таку пропозицію, позивач в червні 2000 року сплатив ОСОБА_4 2000 гривень за спірний будинок та вселився до нього. Після цього позивач та члени його рожини, які проживали разом з ним у спірному будинку, сплачували витрати за комунальні послуги, проводився капітальний та поточний ремонт у будинку, обробляли прилеглу земельну ділянку, а тому вважає, що він протягом останніх 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти спірним нерухомими майном, оскільки впевнений, що на зазначене майно не претендують інші особи, спірний будинок позивач отримав не злочинним шляхом, а тому відповідно до ст. 344 ЦК України має право вимагати за собою визнання права власності на цей будинок. На даний час спадщину після померлого ОСОБА_5 його син так і не оформив, право власності на спірний будинок ні за ким не зареєстроване.

Представник позивача ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, суду надана заява голови ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області ОСОБА_7про розгляд справи за відсутності представника.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала повністю.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, а також оглянувши в ході судового розгляду матеріали цивільної справи №2-607/10 по цивільній справі за позовом Харківської обєднаної держаної податкової інспекції до ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності та матеріали цивільної справи №635/7749/14-ц за позовом ОСОБА_4 до Харківської обєднаної державної податкової інспекції про скасування державної реєстрації права власності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №43458804 від 08 вересня 2015 року, право власності на будинок №4 по вул.. Набережній в с. Глибоке Харківського району Харківської області не зареєстроване. Факт відсутності реєстрації права власності на зазначений будинок також підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області №252 від 16 травня 2014 року.

Згідно довідки Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризції» №544 від 16 травня 2014 року, житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Глибоке, вул.. Набережна, 4 складається з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею т 36,90 кв.м., житловою площею 13,40 кв.м., сараю літ. «Б», погребу літ. «В», вбиральні літ. «У», огорожі №1.

Зі змісту довідки Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області №156 від 14 червня 2007 року вбачається, що у спірному будинку проживав та був зареєстрований ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зазначеній у цій довідці власником цього домоволодіння. Факт проживання та реєстрації останнього у житловому будинку №4 по вул.. Набережній в с. Глибокому Харківського району Харківської області підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області від 14 вересня 2007 року №6318 та довідкою ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області від 05 червня 2008 року №206.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Як вбачається зі змісту довідки ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області від 05 червня 2008 року №206, в погосподарській книзі №1 за 1974-1976 роки на вищевказане домоволодінні мається такий запис (особистий рахунок №55).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 набув право власності на житловий будинок №4 по вул.. Набережній в с. Глибоке Харківського району Харківської області.

21 січня 2000 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №210658, виданим ОСОБА_3 сільською радою Харківського району Харківської області 01 лютого 2000 року.

На замовлення позивача ОСОБА_2, був виготовлений технічний паспорт на зазначений будинок станом на 04 квітня 2008 року, в якому власником спірного домоволодіння зазначена Держава в особі Харківської ОДПІ.

Судом встановлено, що Харківська обєднана державна податкова інспекція, діючи в інтересах держави, зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області, яким просила визнати право власності на житловий будинок №4 по вул.. Набережна в с. Глибоке Харківського району Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2010 року зазначену позовну заяву залишено без розгляду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2014 року припинено право власності за Державою в особі Харківської обєднаної державної податкової адміністрації в Харківської області на житловий будинок літ. А-1 загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 13,40 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: Харківська область Харківський район, с.Глибоке, вул.Набережна, 4. Рішення набрало законної сили.

Як вбачається зі змісту зазначеного рішення, ОСОБА_4 є спадкоємцем померлого 27.01.2000 року ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 І-ВЛ №403871 від 07.12.1973 року.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно листа Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області №3394/01.16 від 13.11.2015, спадкова справа після померлого 27 січня 2000 року ОСОБА_5, який проживав на час смерті в с. Глибоке Харківського району Харківської області по вул.. Набережна, 4 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала.

Як встановлено в ході судового розгляду та не заперечується сторонами по справі, в спірному будинку на день смерті ОСОБА_5 по теперішній час проживає позивач по справі ОСОБА_2 Також судом встановлено, що останній зі своєю сімєю користується земельною ділянкою, розташованою за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Глибоке, вул.. Набережна, 4, щорічно займається обробкою зазначеної земельної ділянки, сплачує спожиті комунальні послуги, проводить капітальний та поточний ремонт у спірному будинку, підтримує його у задовільному технічному стані, що підтверджується довідками Виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Харківського району Харківської області №373 від 04 лютого 2008 року №254 від 04 березня 2014 року та №716 від 23 серпня 2013 року, квитанціями про сплату комунальних послуг. Крім того, позивач зазначає, що в червні 2000 року він сплатив спадкоємцю померлого ОСОБА_4 грошові кошти в рахунок придбання спірного будинку, останнім в ході судового розгляду зазначені доводи не спростовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, закрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України визанчено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами , які мають значення для справи, і , які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач при заволодінні житловим будинком №4 по вул.. Набережній в с. Глибоке в Харківському районі Харківської області, який належить на праві власності іншій особі, а саме ОСОБА_5, не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності,а тому добросовісно ним володіє, що виразилося у чесності його поведінки, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обовязків, продовжує відкрито, безперервно ним користуватися та володіти на протязі пятнадцяти років, не приховує факт знаходження майна в його володінні від інших осіб, в тому числі від спадкоємця померлого ОСОБА_5 ОСОБА_4, у звязку з чим набув право власності на зазначене нерухоме майно. Інші особи не заявляли про свої права на зазначене нерухоме майно.

Таким чином, визнання права власності на будинок за позивачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 36,9 кв.м., житловою площею 13,40 кв.м. з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Глибоке, вул.. Набережна, 4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: