ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/318/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Трусової Т.О.

при секретарі Мінасян С.Г. з участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Мухаєва О.С., третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Техно-Сервіс-1", третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Техно-Сервіс-1" (далі - ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1") про відшкодування завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків в розмірі 45031,51 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Позов обґрунтований наступним. 3 лютого 2014 р. в м. Києві на перехресті вул. Волго-Донська та пров. Руднєва з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_5, що належить ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1", сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль позивача «КІА», д.н.з. НОМЕР_3. Згідно звіту про оцінку № 8634 від 28.04.21014 р. завданий позивачу матеріальний збиток становить 94131,51 грн. Крім збитку, зазначеного у звіті, ОСОБА_5 поніс додаткові витрати на оплату послуг спеціаліста-автотоварознавця в сумі 900 грн. Оскільки цивільна відповідальність при використанні автомобіля «Fiat Doblo» була застрахована, ПрАТ "СК "Юнісон-Гарант" в межах ліміту відповідальності відшкодувало позивачу збиток в розмірі 50000 грн. Різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою повинен відшкодувати відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки. Окрім майнових збитків позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у відчутті страху, яке він зазнав в момент зіткнення автомобілів, тривалих переживаннях через пошкодження майже нового та дорогого автомобіля, не запланованих витратах власних коштів на ремонт автомобіля, що дратувало позивача і викликало сімейні сварки, витратах вільного часу на поїздки до відповідача для вирішення питань про відшкодування шкоди.

В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків до 47399,35 грн. пославшись при цьому на результати висновку автотоварознавчої експертизи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав. Пояснив, що оскільки на момент проведення позивачем ремонту пошкодженого автомобіля відповідач не відшкодував позивачу в повному обсязі завданий матеріальний збиток, він зобов'язаний відшкодувати збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Не погоджуючись із запереченнями представника відповідача, ОСОБА_2 зазначив, що надані позивачем документи про ремонт автомобіля не є доказом завданого йому збитку, оскільки за обраним ним способом відшкодування шкоди його вимоги ґрунтуються на висновку експертизи. Фіскальні чеки, квитанції та інші платіжні документи позивачем не надавались з огляду на те, що вони не мають жодного відношення до предмету доказування у даній справі і лише позивач як потерпіла особа має право розпоряджатися пошкодженим майном та коштами, отриманими на відшкодування шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав частково. Не заперечував проти вимог про відшкодування втрати товарної вартості автомобіля позивача в розмірі 7910,69 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. В решті вимог позов не визнав пославшись на його недоведеність і необґрунтованість. Вказав, що оскільки автомобіль позивача вже відремонтований, відповідач відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України повинен компенсувати фактичні витрати власника на ремонт. Проте фінансових документів на підтвердження сплати вартості ремонту позивач не надав, а отже не довів розмір завданих йому фактичних збитків. За міркуванням представника відповідача лише фінансові документи, що засвідчують факт сплати певної грошової суми, є підставою для визначення розміру завданих збитків, а звіт про оцінку чи висновок експертизи не є належними доказами зазначеної обставини. Відповідач неодноразово пропонував позивачу за власний рахунок відремонтувати його автомобіль, однак на це позивач не погодився, розраховуючи отримати набагато більшу суму, ніж завдані йому збитки.

Третя особа ОСОБА_4 підтвердив, що керував автомобілем відповідача перебуваючи з ним у трудових відносинах, та поклав вирішення позову на розсуд суду.

Вислухавши представників сторін, третю особу та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

3 лютого 2014 р. в м. Києві на перехресті вул. Волго-Донська та пров. Руднєва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням третьої особи ОСОБА_4 та «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням позивача ОСОБА_5 (а.с. 5-а).

В даній дорожньо-транспортній пригоді постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 6 березня 2014 р. встановлено вину відповідача ОСОБА_4, який допустив порушення п. 16.11. ПДР України, що призвело до зіткнення з автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, і його пошкодження. (а.с. 6).

Автомобіль «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, належить на праві власності позивачу ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (а.с. 5).

Автомобіль «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_5, належить на праві власності відповідачу ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1".

Третя особа ОСОБА_4 перебував з відповідачем у трудових відносинах та вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час виконання своїх трудових обов'язків.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно приписів ч. 2 ст. ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом…, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах...

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення шкоди, завданої внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, при цьому шкода заподіяна працівником ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1" ОСОБА_4 під час виконання ним своїх трудових обов'язків, при визначенні особи, яка має відповідати за позовом, повинно діяти правило, встановлене ч. ч. 1 ст. 1172 ЦК України, а саме: юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Цивільна відповідальність при використанні автомобіля «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_5, була застрахована в приватному акціонерному товаристві "СК "Юнісон-Гарант" (надалі - ПрАТ "СК Юнісон-Гарант").

На виконання умов договору та відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон 1961-IV) страховик в межах ліміту відповідальності здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 50000 грн. (а.с. 94).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивач посилається на висновок проведеної на підставі ухвали суду автотоварознавчої експертизи, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача на час проведення експертизи (23.12.2014 р.) становить 88588,66 грн., а втрата товарної вартості автомобіля внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 7910,69 грн. (а.с. 107-122).

З висновку автотоварознавчої експертизи вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача на час розгляду справи в порівнянні з вартістю відновлювального ремонту станом на 28 квітня 2014 р. зросла за рахунок збільшення вартості нормо-години на ремонтні та фарбувальні роботи (з 160 грн./год. до 170 грн./год.), вартості необхідних для проведення ремонту матеріалів та нових складників, що підлягають заміні.

Висновок експертизи складений з врахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача, та результатів виконаних на замовлення страхової компанії та позивача висновку про вартість від 17.02.2014 р. та звіті про оцінку автомобіля № 8634 від 28.04.2014 р. (а.с. 8-27, 66-90).

У висновку експертизи судовий експерт, керуючись Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, визначив обсяг і номенклатуру робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу, перелік необхідних складових та матеріалів, ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження, коефіцієнт його фізичного зносу на момент ДТП та вартість відновлювального ремонту.

Вказаний висновок суд вважає належним і допустимим доказом завданих позивачу матеріальних збитків та бере його до уваги при вирішенні даного спору, вважаючи необґрунтованими заперечення представника відповідача з цього приводу, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначення збитків надається у ст. 22 цього Кодексу, відповідно до якої збитками є витрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду позивач вже відремонтував свій автомобіль як за рахунок коштів, сплачених йому страховою компанією, так і за рахунок власних коштів, оскільки суми страхового відшкодування було недостатньо для відновлення пошкодженого автомобіля.

З урахуванням встановлених обставин та вищевказаних положень цивільного закону суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що він вправі на власний розсуд обирати спосіб відшкодування завданої йому шкоди. Таким чином відповідач повинен відшкодувати різницю між визначеною експертом вартістю відновлювального ремонту автомобіля на час розгляду справи (88588,66 грн.) та отриманим страховим відшкодуванням (50000 грн.), що становить 38588,66 грн., а також суму, в яку оцінюється втрата товарної вартості автомобіля позивача, оскільки відповідно до положень Закону 1961-IV втрата товарної вартості страховиком не відшкодовується.

Окрім збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля, позивач поніс витрати на оплату послуг спеціаліста-автотоварознавця в сумі 900 грн. (а.с. 7).

Враховуючи, що замовлення позивачем звіту спеціаліста було обумовлене тим, що відповідач не відшкодував в повному обсязі завдану матеріальну шкоду, вказані витрати суд відносить до витрат, завданих дорожньо-транспортною пригодою, і також присуджує їх до стягнення з відповідача.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та ст. 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оцінивши доводи позивача про заподіяння йому моральної шкоди, суд вважає доведеним, що в результаті винних неправомірних дій працівника відповідача він зазнав певних душевних страждань у зв'язку з пошкодженням його майна та змушений був витрачати власні кошти на ремонт пошкодженого автомобіля, зусилля і вільний час на збирання необхідних документів, звернення до адвоката та до суду, що призвело до порушення звичного способу його життя.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, суд визначає заподіяну позивачу моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

З огляду на те, що моральна шкода позивачу була заподіяна ОСОБА_4 під час виконання ним своїх трудових обов'язків в ТОВ "Фірма Техно-Сервіс-1", а ні договором страхування, ні Законом 1961-IV, відшкодування моральної шкоди страховиком не передбачено, саме відповідач на підставі ст. 1172 ЦК України повинен відповідати за моральну шкоду, завдану винними неправомірними діями свого працівника.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_5 сплатив судовий збір в загальному розмірі 717,59 грн. (а.с. 1, 135), а також він поніс витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги, квитанцією та розрахунком суми гонорару (а.с. 143, 144, 145, 146, 150).

Оскільки позов задоволений на 85% (48899,35х100:57399,35), суд присуджує на користь позивача з відповідача 4859,95 грн. судових витрат (717,59+5000) : 100 х 85).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Техно-Сервіс-1" на користь ОСОБА_5 47399,35 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди та 4859,95 грн. судових витрат, а всього 53759 гривень 30 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: