Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І., Циби О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Подільської районної в м.Києві державної адміністрації, 3-тя особа: ОСОБА_4, про виділення частки у спільному сумісному майні та визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись в суд з позовом, в якому просили виділити частки у спільному сумісному майні, виділити кожному порівну по 1/4 частці та визнати за кожним право власності на 1/4 частину спірної квартири, враховуючи, що квартира була приватизована на всіх членів сім»ї ОСОБА_4, але при цьому їхні частки у спільній сумісній власності визначені не були. В зв»язку з тим, що Подільською районною державною адміністрацією було відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру для оформлення права власності на частку кожного з співвласників, в зв»язку з відсутністю письмової згоди всіх співвласників, а колишній чоловік ОСОБА_4 не надає свою згоду на виділення часток, не обґрунтовуючи причини, тому вимушені звернутись до суду з даною заявою.

В судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали. Наголосили, що позовні вимоги зводяться до виділу частки кожному у спільному сумісному майні, а не виділ часток в натурі, наміру ділити квартиру в них немає. Позивач має намір оформити належну їй частку в квартирі на своїх дітей.

Представник відповідача просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Представник 3-ї особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні позову, вважає його безпідставним. Як на підставу своїх заперечень послався на ч.2 ст.364 ЦК України, в зв»язку з тим, що виділ у натурі частки майна із спільного майна не допускається , якщо цей виділ в натурі є неможливим, спірна квартира є неподільною річчю. Неодноразово заявляв відводи судді. 3-тя особа неодноразово оскаржував ухвалу судді про відкриття провадження у справі (апеляційні скарги подавав від 08.01.2015р, 12.01.2015р, 26.05.2015р.).

Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної держадміністрації 26 січня 1998 року (а.с.16), квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та членам його сім»ї : ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках кожному.

Шлюб між сторонами розірвано в 2012р., що не заперечувалось представником 3-ї особи та позивачем ОСОБА_1 3-тя особа ОСОБА_4 відповідно до відмітки в його паспорті, з 18.04.2003року зареєстрований за іншою адресою : АДРЕСА_2.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. А тому відповідно до свідоцтва про право власності на спірну квартиру частка кожного із співвласників складає по 1/4 кожному, тобто рівними.

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності , може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, домовленості між позивачами та колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 не встановлено, а тому їх частки є рівними згідно закону.

Позивачі позбавлені можливості на даний час реалізувати своє право на володіння, розпорядження належної їм частки в квартирі, оскільки відсутній оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, а 3-тя особа перешкоджає цьому, не обґрунтовуючи причини. Крім того, представник 3-ї особи на свій розсуд спотворює зміст позовних вимог, зазначаючи, що позивачі просять виділити належну їм частку в натурі. Зазначає, що справа підсудна Шевченківському районному суду м.Києва, оскільки на момент видачі свідоцтва про право власності станом на 1998рік вул.М.Гречка територіально відносилась до Шевченківського району ( а не на день подачі позову), разом з тим, клопотань про передачу справи до іншого суду не заявляв. Це свідчить про те, що відносини між сторонами (позивачами та 3-тьою особою) склались неприязнені, а тому позивачі потребують захисту своїх законних прав, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру не скасовано, є чинним.

Посилання представника 3-ї особи на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є належними позивачами, оскільки відмова відділу приватизації Подільської районної держадміністрації від 01.11.2014р. у видачі дублікату свідоцтва про право власності була адресована лише на ім»я ОСОБА_1, не заслуговують на увагу, тому що кожна особа має право звернутись в суд з позовом за захистом свого права.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.372, ч.2 ст.370 ЦК України, ст.ст.10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Подільської районної в м.Києві держмавної адміністрації, 3-тя особа: ОСОБА_4, про виділення частки у спільному сумісному майні та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 частку із спільного сумісного з ОСОБА_4 майна : квартири АДРЕСА_1, у розмірі по 1/4 кожному з них та визнати право власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/4 частці за кожним з них на квартиру АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності позивачів ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суд м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом десяти днів.

Суддя Г. Б. Супрун