Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/7150/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

розглянувши подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження керівника боржника юридичної особи ПП «Рост Електромонтаж» ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В :

державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника юридичної особи Приватного підприємства «Рост Електромонтаж» ОСОБА_3.

Вказував, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 47752484 до складу якого входять два виконавчих проваджень з виконання: наказу № 916/5198/14, виданого 07.05.2015 господарським судом Одеської області, про стягнення з ПП «Рост Електромонтаж» на користь ТОВ «ЮСТ-СП» заборгованості в розмірі 397026,77 грн.; наказу № 917/551/15, виданого 03.04.2015 Господарським судом Полтавської області, про стягнення з ПП «Рост Електромонтаж» на користь ПП «Явір-2000» заборгованості в розмірі 1827 грн.

Державний виконавець зазначав, що боржником у наданий строк для самостійного виконання рішення не було виконано, державним виконавцем вжито заходів для виявлення майна боржника, на яке можливе звернути стягнення.

Також державний виконавець посилався на те, що ОСОБА_2 є керівником Приватного підприємства «Рост Електромонтаж», але на виклик до відділу ДВС не зявляється.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями, просив суд тимчасово обмежити його, як керівника боржника юридичної особи, у праві виїзду за межі України.

Суд, розглянувши матеріали подання, приходить до наступних висновків.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження ЗВП № 47752484 до складу якого входять два виконавчих проваджень з виконання: наказу № 916/5198/14, виданого 07.05.2015 господарським судом Одеської області, про стягнення з ПП «Рост Електромонтаж» на користь ТОВ «ЮСТ-СП» заборгованості в розмірі 397026,77 грн.; наказу № 917/551/15, виданого 03.04.2015 Господарським судом Полтавської області, про стягнення з ПП «Рост Електромонтаж» на користь ПП «Явір-2000» заборгованості в розмірі 1827 грн.

ОСОБА_2 є керівником боржника Приватного підприємства «Рост Електромонтаж».

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (далі - ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження".

В межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем вживалися заходи як щодо добровільного виконання рішення боржником, так і заходи примусового виконання. Зокрема, вживалися заходи щодо можливого виявлення майна, належного боржника, на яке можливе звернути стягнення.

Незважаючи на вжиті державним виконавцем заходи, керівник боржника-юридичної особи на законні вимоги державного виконавця не реагує, судові рішення залишаються не виконаними впродовж тривалого часу.

Згідно п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Пунктом 2 цієї ж статті передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

У зв'язку із цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Так, із наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_2, будучи керівником ПП «Рост Електромонтаж», достовірно знаючи про наявність у приватного підприємства зобовязань, покладених судовими рішеннями, свідомо ухиляється від їх виконання.

Як вбачається з досліджених матеріалів виконавчого провадження, боржник в добровільному порядку рішення не виконав, вживаються заходи щодо звернення стягнення на майно боржника, зокрема грошові кошти, наявне майно.

За нормами Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з нормами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Горнсбі проти Греції", Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п. 40).

В даному випадку наявне навмисне ухилення керівника боржника-юридичної особи ПП «Рост Електромонтаж» ОСОБА_2 від виконання рішень судів, яке дає підстави для застосування заходів по тимчасовому обмеженню його у виїзді за межі України, тому суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню.

Необхідно тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань з виконання рішень суду.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити керівника Приватного підприємства «Рост Електромонтаж» () ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань з виконання рішень судів в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП №47752484 про стягнення грошових коштів з ПП «Рост Електромонтаж».

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 5-денний термін апеляційної скарги.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Суддя Н.Л.Яковенко

24.12.2015