Справа №463/6155/14-ц
Провадження №2/463/374/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди, суд -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення із Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» страхового відшкодування за полісом добровільного страхування транспортного засобу від 03.11.2013 року №АС/8506790 в розмірі 8576 грн. 03 коп.; стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.04.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода по вул. Лісна в м. Львові за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_2, що належить їй на праві власності, який в результаті зіткнення отримав технічні ушкодження. Вартість відновлювального ремонту її автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 8576 грн. 03 коп. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 15.07.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винного водія була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», а тому вона звернулася із заявою від 17.04.2014 року до відповідача про виплату страхового відшкодування. Однак по даний час свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування відповідач не виконав, листом від 22.10.2014 року безпідставно їй відмовив у виплаті такого, а тому в цій частині просить позов задоволити. Крім цього просить стягнути з відповідача ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 100 грн., яка заподіяна внаслідок пережитих нею душевних стражданнях, які вона зазнала внаслідок пошкодження її майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вище наведеним, додатково вказав, що підстави відмови у виплаті страхового відшкодування є незаконними з огляду на те, що такі не передбачені положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дія якого поширюється на спірні правовідносини. Також зазначив, що внаслідок пошкодження майна позивача через протиправні дії відповідача ОСОБА_4 їй було заподіяно душевні страждання, які вилилися у тому, що вона була позбавлена можливості користуватися своїм майном належної якості, змушена була докладати додаткові зусилля для організації заходів спрямованих на захист порушеного права. Вважає адекватним розміром відшкодування моральної шкоди 100 грн.

Представник відповідача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був належним чином повідомлений, подав до суду письмові заперечення у яких просить відмовити у задоволенні позову з підстав того, що ОСОБА_4, чия цивільно-правова відповідальність була застрахована їхнім товариством, надав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку та здійснив навмисні дії, спрямовані на настання страхового випадку, що звільняє їх від обов'язку здійснювати страхове відшкодування згідно полісу. Крім цього, просить слухати справу у його відсутності у зв'язку із неможливістю явки в судове засідання. А тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутності представника відповідача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє з таких підстав.

Судом встановлено, що 17.04.2014 року о 02.15 год. по вул. Лісна, 10 в м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8).

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 15.07.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України, зокрема у тому що внаслідок його винних дій відбулася зазначена дорожньо-транспортна пригода.

Як вбачається із довідки від 17.04.2014 року, складеної інспектором ДПС РДПС ВДАІ з обслуговування м. Львів ГУМВС України у Львівській області (а.с.9), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження фаркопу, заднього лівого крила, центральної лівої частини авто, диску заднього правого колеса і декоративної накладки передньої лівої дверки, декоративної накладки лівого порогу, переднього бамперу.

Згідно звіту про оцінку автомобіля НОМЕР_3 від 13.05.2014 року №653/14 (а.с.66-79) вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 8576 грн. 03 коп.

Як встановлено в судовому засіданні на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_4, була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на підставі поліса від 03.11.2013 року серії АС №8506790.

Згідно з заявою від 17.04.2014 року (а.с.63), позивач, у відповідності до вимог та в порядку передбаченому ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулася до страховика про виплату страхового відшкодування внаслідок заподіяння шкоди її автомобілю автомобілем під керуванням ОСОБА_4

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Крім цього, ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 1 ст.33 Закону передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як встановлено судом, листом від 22.10.2014 року (а.с.11) страховиком відмовлено позивачу у здійсненні страхового відшкодування оскільки у відповідності до п.37.1.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок умисних винних дій та в стані алкогольного сп'яніння водія, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована. Крім цього, з підстав п.3 ст.26 Закону України «Про страхування» у зв'язку із представленням застрахованою особою неправдивих відомостей щодо факту настання страхового випадку.

Дійсно п.1.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону.

Крім цього, у відповідності до п.1.1 ст. 38 цього ж Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, як вбачається із постанови Личаківського районного суду м. Львова від 15.07.2014 року, ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України, яке полягало у тому, що він не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з декількома автомобілями, в тому числі позивача. При цьому жодним іншим судовим рішенням не кваліфіковано дії правопорушника при заподіянні шкоди майну позивача, як умисні. Інших доказів про те, що правопорушник умисно пошкодив застраховане майно не представлено.

Одночасно суд не приймає до уваги представлені відповідачем відомості про телефонний дзвінок ОСОБА_4 на номер гарячої лінії страховика та повідомлення про умисне пошкодження декількох автомобілів з метою недопущення їхнього подальшого паркування поблизу його будинку, оскільки такі в силу вимог ст.58 ЦПК України не є належними доказами у справі, так як відповідно до положень КпАП України не можуть встановлювати наявність чи відсутність в діях правопорушника кваліфікуючої ознаки, як умисне вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього суд вважає безпідставним посилання відповідача на правомірність відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу через настання страхового випадку з вини страхувальника, який перебував у стані алкогольного сп'яніння, оскільки відповідно до положень п.1.1 ст.38 Закону такий стан страхувальника на момент настання страхового випадку надає право страховику для регресної вимоги до страхувальника лише після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні.

Також суд вважає безпідставним посилання відповідача при відмові у виплаті позивачу страхового відшкодування і на п.3 ст.26 Закону України «Про страхування», оскільки положення зазначеного законодавчого акту регулюють цивільно-правові відносини, які виникають з договору добровільного страхування, а не з договору обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, що регулюються спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А відтак заявлені у справі спірні правовідносини не можуть регулюватися Законом України «Про страхування».

У зв'язку із наведеним, суд приходить до переконання, що оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася з вини ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого на той момент була застрахована ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», майну позивача була заподіяна шкода, яка оцінена, і розмір якої ніким із сторін не оспорюється, а тому за наслідками звернення позивача про здійснення страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, при відсутності підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування, відповідач зобов'язаний був виплатити позивачу страхове відшкодування в оціненому розмірі. А тому в цій частині позовні вимоги слід задоволити.

Крім цього суд вважає підставними позовні вимоги про стягнення моральної шкоди із відповідача ОСОБА_4 з таких підстав.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

При визначенні розміру моральних збитків суд виходить також з п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

На переконання суду, факт пошкодження майна позивача - автомобіля НОМЕР_4 внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_4 безперечно призвело до порушення звичного способу життя позивача, оскільки внаслідок цього було порушено усталений устрій життя позивача, вона була позбавлена можливості користуватися своїм майном належної якості, змушена була докладати додаткові зусилля для організації заходів спрямованих на захист порушеного права.

З врахуванням наведеного, а також того, що вина відповідача у заподіянні шкоди встановлена, суд приходить до переконання, що із нього слід стягнути в якості відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди грошові кошти в розмірі 100 грн., яку визначив позивач, оскільки на думку суду та переконання позивача такий розмір є розумною справедливою компенсацією душевних страждань позивача, спричинених внаслідок пошкодження його майна. А тому позовні вимоги в цій частині слід також задоволити.

Також, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а також витрати на правову допомогу, які розраховані та представлені суду у відповідності до положень ст.84 ЦПК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006року.

Керуючись ст.ст.10,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», , на користь ОСОБА_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5, суму страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля марки Opel VIVARO, реєстраційний номер НОМЕР_6 автомобілем марки ГАЗ-2705 під керуванням ОСОБА_4, цивільна відповідальність якого була застрахована на підставі полісу добровільного страхування транспортного засобу від 03.11.2013 року №АС/8506790, в розмірі 8576 (вісім тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5, моральну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження майна в розмірі 100 (сто) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», , на користь ОСОБА_3, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5, понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 3150 грн. 00 коп. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 грн., а всього в розмірі 3990 (три тисячі дев'ятсот дев'яносто) грн. 90 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.