Справа № 159/4969/15-ц
Провадження № 2/159/1447/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Агеєвої Є.О.,

з участю секретаря Клевецької О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача - виконавчого комітету Ковельської міської ради ОСОБА_2, ремонтного житлово-комунального підприємства №1 міста Ковеля ОСОБА_3, ПАТ «Волиньгаз» ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради, ремонтного житлово-комунального підприємства №1 міста Ковеля, ПАТ «Волиньгаз» про визнання права власності на житлове приміщення та стягнення вартості понесених витрат,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 заявлено позов до виконавчого комітету Ковельської міської ради про визнання права власності на житлове приміщення . Позовні вимоги обґрунтовано наступними доводами . Він є інвалідом 1 групи , є учасником бойових дій та перебуває на пільговому обліку для отримання житла . В серпні 2015 року йому стало відомо про те , що виконавчий комітет Ковельської міської ради надав йому в тимчасове користування квартиру АДРЕСА_1 в якій проживає більше року . Ордер на дане житло йому не видавався , з ним було укладено договір найму житлового приміщення з фонду житла для тимчасового проживання стороною якого виступило РЖКП №1 . Відповідно до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР йому як інваліду війни повноцінна квартира повинна бути надана протягом року з дня внесення його в списки для позачергового надання житла . Однак на обліку пільговиків перебуває з 2006 року , але житло надано не було . Постійно хворіє , за станом здоров»я потребує стороннього догляду , але відповідач надавши йому житло для тимчасового проживання порушує його конституційні права , зокрема , забороною щодо вселення інших осіб. Просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 22.26 кв.м. як постійне житло . В порядку уточнення та збільшення позовних вимог позивач подав заяву в якій прохає визнати за ним право постійного користування житловим приміщенням - квартирою 25 будинку 24 по вулиці Грушевського у місті Ковелі загальною площею 22.26 кв.м. та стягнути з РЖКП №1 міста Ковеля та ВАТ «Волиньгаз» понесені ним витрати щодо заміни в квартирі газових приладів: плити вартістю 3500 грн., колонки вартістю 3500 грн., шлангів , кранів , зливного бачка, змішувача , комплектуючих , умивальника вартістю 500 грн. та вхідних дверей вартістю 3000 грн., а разом 10500 грн. із стягненням їх вартості з відповідачів з РЖКП №1 міста Ковеля та ПАТ «Волиньгаз» .

Відповідачем виконавчим комітетом Ковельської міської ради подано заперечення щодо заявленого позову в якому відповідач вказує , що позивач перебуває на квартирному обліку за місцем проживання для отримання житла на загальній черзі з 19.12.1996 року та з 14.12.2006 року внесений у списки для позачергового отримання житла як інвалід 2 групи . На даний час перебуває на позачерговій черзі під №8 як інвалід війни 1 групи , на його неодноразові звернення рішенням виконавчого комітету від 14.08.2014 року №256 позивачу надано для тимчасового проживання квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1 площею 12,2 кв.м., загальною площею 22,26 кв.м. Дане жиле приміщення включено до фондів житла для тимчасового проживання. 14.08.2014 року ремонтним житлово-комунальним підприємством №1 з ОСОБА_1 був укладений договір найму тимчасового проживання та реєстрації у вищезазначеному жилому приміщенні. Відповідно до п.п. 4,5 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання громадяни, яким надано житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян. Житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання. Механізм забезпечення інвалідів війни визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом інвалідів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року №503.Головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем програми «Забезпечення житлом інвалідів війни» є Мінрегіон. Розподіл коштів між регіонами здійснюється пропорційно до кількості інвалідів війни, які перебувають у черзі на отримання житла. Розподіл та надання квартир інвалідам війни, які перебувають у черзі на отримання житла, здійснюється відповідно до законодавства. 06.08.2014 року відбулася комісія з житлових питань при міськвиконкомі на якій розглядалося питання відносно ОСОБА_1 про надання житла для тимчасового проживання, в зв'язку із проживанням на умовах найму жилого приміщення АДРЕСА_2. На засіданні комісії 03.07.2014 року розглядалося питання щодо забезпечення житлом соціально-незахищених мешканців міста, яке належить до фонду житла для тимчасового проживання. 03.07.2014 року комісійно було проведено обстеження житлових умов ОСОБА_1 та встановлена потреба у наданні зазначеного житла. Комісією було запропоновано дозволити інваліду війни 1 групи ОСОБА_1, із складом сім'ї 1 чол., тимчасово проживати терміном І рік в квартирі АДРЕСА_3, яка належить до фонду житла для тимчасового проживання, однокімнатна квартира, жилою площею 12.2 кв.м., загальною площею 22,26 кв.м.. Комісія не заперечувала у задоволенні прохання заявника та надала дозвіл інваліду війни 1 групи ОСОБА_1 тимчасово проживати терміном 1 рік у квартирі АДРЕСА_4. Розподіл та надання житла здійснюється відповідно до ст. 43 Житлового кодексу Української РСР. Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вважає , що при вирішенні питання щодо надання йому житла для тимчасового проживання він не був належним чином ознайомлений з умовами рішення те , що житло надається тимчасово, не зрозумів. Крім того, надане житло не було придатним для проживання, тому він був змушений за власні кошти приводити його до придатності , міняти двері , сантехніку та газове обладнання, на що витратив 10500 грн. що і прохає стягнути з відповідачів.

Представник відповідача виконавчого комітету Ковельської міської ради позов не визнала , спростовуючи вимоги позивача наступними доводами. Виконавчий комітет відповідно до чинного законодавства прийняв рішення про надання позивачу житла для тимчасового проживання, останній був на відповідній комісії та надав на це згоду, з ним було укладено договір . Надати благоустроєне житло згідно черговості виконком не має можливості , позивач перебуває на пільговій черзі під №8 і може бути забезпечений житлом лише згідно черговості . Вважає , що виконавчим комітетом не порушено прав позивача і прохає відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача РЖКП №1 міста Ковеля вимоги позивача не визнала та пояснила , що позивачу відповідно до чинного законодавства надано житло для тимчасового проживання та укладено відповідний договір , вимоги позивача щодо стягнення вартості заміненої ним сантехніки та дверей до задоволення не підлягають.

Представник відповідача ПАТ «Волиньгаз» вимог позивача не визнав , заміна газового обладнання позивачем була здійснена за власною ініціативою без відома та згоди відповідача , прохає відмовити у задоволенні позову .

Заслухавши сторони , свідків , дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає , що заявлений позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Судом установлено такі факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Рішенням виконавчого комітету №286 від14.08.2014 року «Про надання дозволу для проживання» дозволено інваліду війни 1 групи ОСОБА_1 із складом сім»ї 1 чоловік, тимчасово проживати ( терміном 1 рік) в квартирі АДРЕСА_5, яка належить до фонду для тимчасового проживання, одна кімната і кухня, жилою площею 12,2 і загальною площею 22,26 кв.м., який мешкає на умовах найму АДРЕСА_6. Надане жиле приміщення не підлягає приватизації, обміну, здачі в піднайм або вселенню в нього інших мешканців. Ремонтному житлово-комунальному підприємству № 1 рекомендовано укласти з ОСОБА_1договір найму для тимчасового проживання. Відповідно до вказаного рішення 22 серпня 2014 року було укладено договір між РЖКП №1 міста Ковеля та ОСОБА_1 терміном дії до 22 серпня 2015 року.

Посилання позивача на те , що він не надавав своєї згоди на тимчасове вселення в житло та укладення найму для тимчасового проживання і в силу свого стану здоров»я та віку невірно сприйняв прийняте рішення спростовується протоколом №8 засідання громадської комісії з житлових питань при міськвиконкомі від 06 серпня 2014 року , показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили присутність ОСОБА_1 на засіданні відповідної комісії , його згоду на надання йому житла для тимчасового проживання і укладення відповідного договору , власноруч виконаною заявою позивача , договором між РЖКП №1 міста Ковеля та ОСОБА_1 терміном дії до 22 серпня 2015 року. Аналізуючи правомірність прийняття рішення щодо надання тимчасового житла позивачу суд вважає , що виконавчим комітетом Ковельської міської ради дотримано вимог статей 132-1 та 132-2 Житлового кодексу Української РСР , ст..ст.30,51,59 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні « , ст.ст. 3 , 4, 5 Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання ,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422 та ст.ст.. 2,3,4,5,7,17,18 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422.

Суд вважає , що вимоги позивача щодо визнання за ним права власності та постійного користування житловим приміщенням - квартирою 25 будинку 24 по вулиці Грушевського у місті Ковелі , виходячи з характеру правовідносин , які виникли між сторонами , повноважень виконавчого комітету міської ради , закінчення строку дії раніше укладеного договору не можуть бути вирішені у межах заявленого позову та констатує право сторін на укладення нового договору щодо надання житла для тимчасового проживання.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з РЖКП №1 міста Ковеля та ПАТ «Волиньгаз» понесених витрат щодо заміни в квартирі газових приладів: плити вартістю 3500 грн., колонки вартістю 3500 грн., шлангів , кранів , зливного бачка, змішувача , комплектуючих , умивальника вартістю 500 грн. та вхідних дверей вартістю 3000 грн., а разом 10500 грн. з стягненням їх вартості з відповідачів з РЖКП №1 міста Ковеля та ПАТ «Волиньгаз» . Суд вважає , що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають . Як встановлено судом і дана обставина не оспорюється сторонами позивач за власною ініціативою в односторонньому порядку при проведенні ремонту наданої йому для проживання квартири здійснив заміну газових приладів , сантехніки та дверей , при цьому останній відповідних угод з відповідачами не укладав . Суд звертає увагу , що позивач і на даний час проживає в даному помешканні та користується вказаним майном , а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів РЖКП №1 міста Ковеля та ПАТ «Волиньгаз» понесених витрат задоволенню не підлягають .

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях і вважає, що відповідні судові витрати слід віднести на рахунок держави .

Керуючись ст.ст. 10,11,58,60,88,213,214,215 ЦПК України, на підставі ст.ст. ст..132-1 та 132-2 Житлового кодексу Української РСР , ст..ст. 30,51,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 3, 4, 5 Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання постановою Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422 та ст.ст.. 2,3,4,5,7,17,18 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. N 422, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволення позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради , ремонтного житлово-комунального підприємства №1 міста Ковеля , ПАТ «Волиньгаз» про визнання права власності на житлове приміщення та стягнення вартості понесених витрат відмовити .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючаОСОБА_7