Справа № 377/549/15 Головуючий у І інстанції Орел А.С.
Провадження № 22-ц/780/4573/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 19.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Журби О.С., Олійника В.І.

При секретарі Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 22 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства « Чорнобильська атомна електростанція» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи ,

За позовом ОСОБА_3 до Державного спеціалізованого підприємства « Чорнобильська атомна електростанція» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи .

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеними позовами .

ОСОБА_2Т просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь

500 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина ОСОБА_4.

Посилалася на те, що їй завдано душевних страждань через смерть сина, повязану з виконанням ним обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка є власником джерела підвищеної небезпеки і повинна відповідати за завдану їй моральну шкоду.

ОСОБА_3 просила стягнути із відповідача на її користь 500 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті чоловіка ОСОБА_4.

Ухвалою від 21 травня 2015 року справи за позовами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обєднані в одне провадження.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначав , що спірні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства, а саме Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 р. «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно Закону держава взяла на себе відповідальність за пошкодження здоровя або втрату працездатності постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи, втрату годувальника, якщо його смерть повязана з Чорнобильською катастрофою та матеріальні втрати громадян у звязку з Чорнобильською катастрофою. Статтею 48 Закону передбачена виплата одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами, дітям-інвалідам, сімям, які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого. Водночас Законом не передбачено відповідальності держави у виді відшкодування моральної шкоди. ДСП «Чорнобильська АЕС» по зобовязанням держави не відповідає і є неналежним відповідачем.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 22 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати рішення ,та постановити нове рішення, яким позов задовольнити . В апеляційній скарзі посилалися на неповне з»ясування судом обставин , що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи .

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою ОСОБА_5 Федерації і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копією сторінок паспорта (а.с.4).

ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з причини загального захворювання з третім ступенем обмеження здатності до трудової діяльності з 04.02.2005 р., що підтверджено копією довідки МСЕ (а.с.5).

Згідно наданої копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є громадянкою України і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджено копією сторінок паспорта (а.с. 22).

ОСОБА_3 є пенсіонером за віком, їй встановлена друга група інвалідності з причини загального захворювання, з 01.11.2004 р., довічно (а.с.24).

ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 31 березня 1972 року (а.с.25).

ОСОБА_4 помер 27 жовтня 2008 року у віці 56 років в

м. Зимогіря Словяносербського району Луганської області (а.с. 7).

ОСОБА_4 мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджено копією дубліката посвідчення серії А № 134871, виданого Донецькою облдержадміністрацією (а.с.8).

З 1 вересня 2001 року ОСОБА_6 була встановлена друга група інвалідності з причини захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і виконанням обовязків військової служби, довічно, визнано непрацездатним, визначено ступінь втрати працездатності 80% та рекомендовано лікування у психіатра (а.с. 9).

Згідно експертного висновку від 12 березня 1993 року ОСОБА_6 встановлено звязок його захворювання з роботами на Чорнобильській АЕС та з виконанням обовязків військової служби у виді наслідків органічного ураження головного мозку, вираженого психоорганічного синдрому, змішаного варіанту, дисциркуляторної енцефалопатії першого ступеня з мікроорганічною неврологічною симптоматикою на фоні ВСД, з перманентно-парокзизмальним перебігом (а.с.10).

Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва від 5 жовтня 2011 року травма старшого лейтенанта у відставці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у виді механічної асфіксії від здавлення грудної клітки та живота (компресійна асфіксія), яка настала внаслідок вказаних захворювань та послужила причиною його смерті, повязана з виконанням обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.11).

Згідно довідки від 18 березня 2015 р. Чорнобильська атомна електростанція згідно з наказом Міністерства енергетики СРСР від 17.10.1986 р. № 6 «Про створення обднання» з 10.10.1986 р. входила до складу виробничого обєднання «Комбінат». Наказом Міністра атомної енергетики та промисловості СРСР від 16.01.1990 р. № 56 «Про розподіл обєктів між ВО «Комбінат» та ВО «Чорнобильська АЕС» на базі Чорнобильської АЕС утворено підприємство ВО «Чорнобильська АЕС». Згідно з наказом Міністерства енергетики України від 22.09.1997 р. № 22 ВО «Чорнобильська АЕС» перейменовано у відокремлений підрозділ «Чорнобильська АЕС» державного підприємства НАЕК «Енергоатом». Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2011 р. № 399 ВП «Чорнобильська АЕС» перетворено в державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Господарського кодексу України підприємство самостійний субєкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими субєктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ч.1 ст. 73 цього Кодексу державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку та базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

Державне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобовязаннями власника і органу влади, до сфери управління якого воно входить (ч. 5).

Відповідно до ст. 74 ГК України державне комерційне підприємство є субєктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту на принципах підприємництва, зазначених у статті 44 цього Кодексу, і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу (ч. 1).

Держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобовязаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами (ч. 5).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовязується відшкодувати її за:

пошкодження здоровя або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

втрату годувальника, якщо його смерть повязана з Чорнобильською катастрофою;

матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сімї у звязку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

На державу покладаються також зобовязання щодо своєчасного медичного

обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідальність за шкоду, завдану громадянам внаслідок Чорнобильської катастрофи, взяла на себе держава шляхом визначення статусу постраждалих осіб та встановлення пільг, компенсацій і гарантій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не передбачено права на відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з того, що державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС», яке є оператором ядерної установки, не відповідає за зобовязаннями держави за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи, висновок про відсутність підстав для застосування при вирішенні спору положень ст. 23, 1167, 1168, 1187, 1205 ЦК України, на які посилаються позивачі як на підставу своїх вимог є вірним.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіряючи під час розгляду справи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів ,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді