Справа № 2-7530/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 рудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - А.К. Слободянюк

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття арешту з автомобіля, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить зняти арешт з автомобіля TOYOTA CAMRY 3.5L, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію, виданого ВРЕР-13 УДАІ в м. Києві 21.04.2012 року, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Риндя О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.10.2013 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, проте через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна боржника по незавершеному виконавчому провадженню, при розгляді позовної заяви поклалися на розсуд суду.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне закрити провадження у даній цивільній справі, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач просить зняти арешт з рухомого майна (автомобіля), накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 31.10.2013 року за виконавчим провадженням № 37551256 по виконанню виконавчого листа, виданого 12.04.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмір ? частини доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.10.2012 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1-3 ст.57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Частиною 2 статті 82 Закон України "Про виконавче провадження" Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч.5 ст.82 Закон України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом .

В Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.10 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" зазначено, що до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У п.1 ч.1 ст.3 цього Кодексу справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Частина 2 ст.4 КАС України, передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Положеннями ч.1 ст.18 КАС України визначена предметна підсудність місцевим загальним судам як адміністративним судам, передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.18 КАСУ.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства свідчить, що даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, який реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством України владні управлінські функції, а тому вказана позовна заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак з адміністративного позову та доданих документів вбачається, що зазначений спір не належить до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду, а тому позов підлягає розгляду в Окружному адміністративному суді м. Києва (м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 8).

Тобто в конкретному випадку є наявним публічно-правовий спір з суб'єктом владних повноважень, що є юрисдикцією адміністративних судів і дана справа відповідно до ч.2 ст.18 КАС України підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва.

Керуючись постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» та на підставі ст.ст. 205, 208-210, 292-296 ЦПК України, ст.ст. 17, 18, 181 КАС України, суд,-

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про зняття арешту з автомобіля - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.О. Козленко