Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5360/15-ц Головуючий у 1-й інст. Єригіна І. М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житомирської міської ради. Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в два місяці. В обґрунтування позову посилалася на те, що після смерті її матері, ОСОБА_2, яка померла 02 серпня 2014 року, відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі, на квартиру № 6 у м. Житомирі по вул. Індустріальній, 4 (колишня вул. Максютова, 32-а). Вона (позивач) є спадкоємцем першої черги за законом. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вона пропустила строк через юридичну необізнаність, перебування в депресії та пригніченому стані у звязку зі смертю матері.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що законодавством не встановлено вичерпного переліку поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Суд не взяв до уваги, що причиною пропуску строку став її тривалий депресивний непідконтрольний їй стан у звязку зі смертю матері.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що спочатку ОСОБА_2 заповідала 11 червня 1994 року належну їй приватизовану квартиру №6, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Максютова, 32-а, дочці ОСОБА_1 (копія заповіту приєднана до матеріалів справи).

Згодом ОСОБА_2 склала новий заповіт, яким 26 серпня 2006 року на випадок своєї смерті заповідала, у тому числі, належну їй квартиру №6, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Індустріальній, будинок №4, онуку - ОСОБА_3 (оригінал заповіту та витяг зі Спадкового реєстру приєднані до матеріалів справи). Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу.

Відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

У матеріалах справи відсутні докази скасування або визнання недійсним заповіту від 26 серпня 2006 року.

ОСОБА_2 померла 02 серпня 2014 року (а.с.3).

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на усі її права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (на 02 серпня 2014 року) та не припинилися внаслідок її смерті.

ОСОБА_2 свідоцтва про право власності від 22 квітня 1993 року №1115 орган приватизації посвідчив, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.11). Право власності на кватиру зареєстровано в БТІ.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини .

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Як убачається з витягу зі Спадкового реєстру та довідки Другої Житомирської державної нотаріальної контори від 03 грудня 2015 року №2255/01-16 спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 не заводилася (витяг та довідка приєднані до матеріалів справи).

ОСОБА_4, справжність підпису якого посвідчена у нотаріальному порядку, 16 грудня 2015 року звернувся до уповноважених органів із заявою у якій повідомив, що не претендує на спадкове майно (заява приєднана до матеріалів справи).

Однак, така заява не породжує юридичних наслідків, оскільки ОСОБА_4 вчинив дії після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

Оскільки спадкоємець за заповітом не прийняв спадщину у встановлений законом строк, то спадкування може відбуватися за законом.

Позивач є дочкою спадкодавця, що доводиться свідоцтвом про народження серії I-ЯК №136030 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії IV-БК №284227 (а.с.4-5).

ОСОБА_1 належить до кола спадкоємців першої черги згідно ч.1 ст.1261 ЦК України.

У судовому засіданні позивач пояснила, що у неї є рідна сестра ОСОБА_5 та надала копію заяви останньої від 27 лютого 2015 року до нотаріальної контори, справжність підпису якої посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про те, що вона свідомо пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини (копія заяви приєднана до матеріалів справи).

З огляду на вищевикладене, спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 за заповітом і за законом не встановлено.

За таких обставин суд першої інстанції правильно вважав належним відповідачем у справі територіальну громаду в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто Житомирську міську раду.

Листом від 13 березня 2015 року №44 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на усне звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері відмовила позивачу у вчинені нотаріальної дії, оскільки остання заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця в нотаріальну контору в установлений законом строк не подала та на момент смерті матері зареєстрованою за адресою померлої не була, а тому пропустила строк для прийняття спадщини (а.с.10).

Аналогічна інформація міститься в листі приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 01 грудня 2015 року №253 (лист приєднано до матеріалів справи). У листі також вказано, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину - 27 лютого 2015 року.

Таким чином, позивач пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини на 25 днів (02 серпня 2014 року + 6 місяців = 02 лютого 2015 року; 27 лютого 2015 року 02 лютого 2015 року = 25 днів.).

Як убачається з довідки головного лікаря Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру від 19 листопада 2015 року №3715 ОСОБА_1. перебуває на обліку в даній медичній установі з 05 серпня 2014 року (а.с.82).

У судовому засіданні позивач пояснила, що втрата матері та провина перед нею, інші життєві негаразди збіглися в часі. Все разом ввело її у глибокий депресивний стан. Вона втратила реальність та інтерес до життя. З часу смерті матері постійно приймала підтримуючу терапію, що загальмовувало її інтелектуальну поведінку та призводило до труднощів у осмисленні інформації.

У другій половині січня місяця 2015 року, коли вона вважала, що їй стало краще, планувала до кінця цього місяця подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але не змогла цього зробити через госпіталізацію до Хмельницького обласного кардіологічного диспансеру, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 26 січня 2015 року по 06 лютого 2015 року (довідка приєднана до матеріалів справи).

Тільки після виписки з медичного закладу вона змогла звернутися до нотаріуса.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері у звязку з істотними труднощами з її здоровям, що є поважною причиною, а тому їй слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, то прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.309 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, яким визначає позивачу додатковий строк у два місяці, що буде достатнім, для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, яка померла 02 серпня 2014 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: