АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2278/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Власенка О.В.,

суддів: Юзюка О.М., Ярмолюка О.І.,

секретар: Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що 1993 року її батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який 18.11.1999 року було розірвано. Під час перебування батьків у шлюбі, 23.07.1994 року, народилася вона, позивач у справі ОСОБА_3. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2012 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу, щомісячно, на період її навчання з 23.07.2012 року по 01.07.2015 року. Наразі позивач продовжує навчання, а тому просить стягнути з ОСОБА_1 аліменти на своє утримання у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу до закінчення навчання.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/10 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_3 на її утримання на період навчання в Хмельницькому національному університеті, починаючи з 01.09.2015 року.

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/2278/15

Доповідач Власенко О.В. Категорія № 48,50

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 487 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає, що рішення суду в частині відмови у позові, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить змінити його в цій частині і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця.

Позивач та її представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в засідання апеляційного суду не зявилися, надіславши на адресу суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки представник зайнятий в іншому процесі. Однак, враховуючи те, що позивачем та її представником не вказано поважних причин для відкладення розгляду справи та той факт, що справа за клопотанням ОСОБА_3, у звязку з необхідністю скористатися правовою допомогою та зайнятістю її представника в іншому суді, двічі відкладалась, колегія суддів, виходячи з вимог ст. 305 ЦПК України та розумних строків розгляду справи (справа знаходиться у провадженні судді з 16.11.2015 року), вирішила розглядати справу без їх участі (а.с. 53,58).

Перевіривши матеріали справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам повністю.

Судом правильно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18.11.1999 року що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-БВ № 039379 (а.с.11). Під час перебування батьків у шлюбі, 23.07.1994 року, народилася позивач у справі ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ № 278802 (а.с.10). Дочка після розірвання шлюбу проживає з матірю.

Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26.09.2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу, щомісячно, на період її навчання з 23.07.2012 року по 01.07.2015 року (а.с. 4-7).

В даний час ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання 5 курсу гуманітарно-педагогічного факультету Хмельницького національного університету та навчається за рахунок бюджетних коштів. Період навчання з 01.09.2015 року по 01.07.2016 року, що підтверджується довідкою № 1083 від 20.08.2015 року, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 12).

Відповідно до ст.ст. 198, 199 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Отже, як розяснено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 29.07.2003 року працює на підприємстві Хмельницький міський район електричних мереж, що підтверджується довідкою № 01-2002 від 19.10.2015 року (а.с. 21). Тобто відповідач є працездатним, одержує регулярний дохід. Крім того, на його утриманні перебуває непрацююча з 30.09.2011 року дружина, з якою він перебуває у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_6, яка хворіє, що підтверджується медичними довідками (а.с. 26-28).

Також судом враховано, що мати позивача ОСОБА_4 працює прибиральницею службових приміщень в Головному управлінні статистики у Хмельницькій області, має стабільний заробіток, про що свідчить довідка про доходи від 13.10.2015 року № 259, а також знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ в м. Хмельницькому та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання у розмірі 1049 грн. (а.с. 39-40).

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність на утриманні платника аліментів непрацюючої дружини не зобовязує його утримувати її, - підлягають відхиленню, оскільки, як було зазначено вище, при визначенні розміру аліментів суд враховує всі обставини, які мають значення для розгляду справи, зокрема, матеріальне становище платника аліментів та наявність на його утриманні непрацюючої дружини, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що надані довідки про доходи відповідача не відповідають дійсності, оскільки він офіційно працює водієм в ПАТ Хмельницькобленерго, аліменти нікому не платить, його дохід становить близько 5000 грн., не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають матеріалам справи і не підтверджуються жодним належним доказом, який би давав правові підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд першої інстанції врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/10 частини від заробітку.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко