Справа № 202/8727/15-ц
№ 2/0202/5114/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що 19.06.2015 року згідно наказу № 54-к від 18.06.2015 року вона була прийнята на роботу до відповідача на посаду дизайнера з продажу кухонь на замовлення салону-магазину № 2 у м. Дніпропетровську. Вона успішно пройшла випробування в 3 місяці. Працювала сумлінно та старанно, що підтверджується позитивними відгуками від клієнтів у книзі відгуків. 29.10.2015 року наказом № 29/10-ск їй оголосили догану за непідготовку до самовивозу товару і низький професійний рівень. Підстава є її пояснення від 27.10.2015 року. Приводом до оголошення догани стала скарга покупця ОСОБА_2 на непідготовку дивана до самовивозу. Зазначає, що посадовою інструкцією дизайнера з продажу кухонь на замовлення салону-магазину не передбачені такі обовязки, як підготовка до самовивозу товару. Вказане дисциплінарне стягнення вважає не законним та безпідставним, оскільки вона виконувала всі свої посадові обовязки, визначені посадовою інструкцією. Незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, призвело до моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях щодо незаконного звільнення. Посилаючись на ст.ст. 139-141, 147, 149, 150, 237-1 КЗпП України просить суд скасувати пункт 5 наказу Голови правління ПАТ «БРВ Київ» №29/10-ск від 29.10.2015 року «Про скаргу ОСОБА_2, повернення проданого товару та накладення стягнення на винних» щодо оголошення ОСОБА_1 догани.Стягнути з ПАТ «БРВ Київ» на її користь моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В судове засідання, призначене на 24.12.2015 року, позивач ОСОБА_1 не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судові засідання зявлявся, заперечував проти задоволення позовних вимог. Через канцелярію суду надав письмові заперечення в яких зазначив, що 25.10.2015 року на салон-магазин ПрАТ «БР Київ» № 2 у м. Дніпропетровськ надійшла письмова скарга від покупця ОСОБА_2, яка залишилась незадоволеною обслуговуванням в даному салоні-магазині взагалі і особливо тим, що її покупку непідготували належним чином до самовивозу. З пояснювальних записок працівників салону-магазину, в тому числі позивача, випливає, що покупця ОСОБА_2 консультувала позивач, яка працює в салоні-магазині ПрАТ «БРВ Київ» з 19 червня 2015 року. Зі слів покупця ОСОБА_2 та пояснювальних записок працівників зясовано, що позивач під час роботи з покупцем витратила багато часу на оформлення рахунку, неправильно надала інформацію покупцю щодо гарантійного строку на товар, перевищила його строк в десять разів чим, порушила ст. 139 Кодексу законів про працю України та п. 4.4. Посадової Інструкції, яким передбачено відповідальність позивача за повноту і правильність консультування покупця про умови продажу товару, гарантійні зобов'язання та інше, надала хибну інформацію щодо умов продажу товару, а саме щодо умов поставки товарів, чим вдруге порушила ст. 139 Кодексу законів про працю України та п. 4.4. Посадової Інструкції, яким передбачено відповідальність позивача за повноту і правильність консультування покупця щодо умов продажу, гарантійних зобов'язань та інше. Проаналізувавши всі данні, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівників, уповноважений орган ПрАТ «БРВ Київ» керуючись ст. 149 Кодексу законів про працю України оголосив догану усім працівникам салону-магазину № 2 у м. Дніпропетровськ, у тому числі, ОСОБА_1 (наказ № 29/10-ск від 29.10.2015року). Стосовно вимог щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, зазначили, що жодних доказів та підтверджень щодо отримання позивачем моральної шкоди через дії та/або бездіяльність відповідача, та доказів її розміру позивач не надав.

Разом із цим, позивач через канцелярію суду надала письмові пояснення щодо заперечень відповідача в яких зазначила, що останнім не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх посилань щодо грубого порушення нею трудової дисципліни.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до наказу Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» № 54-к від 18.06.2015 року ОСОБА_1 19.06.2015 року була прийнята на посаду дизайнера з продажу кухонь на замовлення салону-магазину № 2 м. Дніпропетровська із випробувальним терміном три місяці.

Пунктом 5 наказу Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» № 29/10-ск від 29.10.2015 року дизайнеру з продажу кухонь на замовлення ОСОБА_1 оголосили догану за непідготовку до самовивозу проданого товару, низькій професійний рівень.

Згідно наказу Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» № 29/10-ск від 29.10.2015 року підставою для оголошення догани стали пояснення ОСОБА_1 від 27.10.2015 року щодо скарги покупця ОСОБА_2 та повернення нею проданого товару, а саме дивану.

Згідно посадової інструкції дизайнера з продажу кухонь на замовлення салону-магазину ПрАТ «БРВ Київ», яка затверджена головою правління ПрАТ «БРВ Київ» 19.10.2012 року, на дизайнера з продажу кухонь на замовлення не покладається обовязок підготовки до самовивозу проданого товару.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно до ст. 141 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно статті 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Відповідно до ст. 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Статтею 150 Кодексу законів про працю України визначено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 221 Кодексу законів про працю України трудові спори розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Враховуючи те, що посадовою інструкцією дизайнера з продажу кухонь на замовлення салону-магазину ПрАТ «БРВ Київ» на ОСОБА_1 не покладається обовязок підготовки до самовивозу проданого товару, в тому числі дивану, та те, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх посилань щодо порушень позивачем трудової дисципліни при обслуговуванні покупця ОСОБА_2, суд вважає позовні вимоги, в частині скасування наказу № 29/10-ск від 29.10.2015 року щодо оголошення ОСОБА_1 догани обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що в результаті протиправних дій відповідача позивач ОСОБА_1 зазнала моральні страждання, які виразились в душевних хвилюваннях у звязку з протиправними діями відповідача, які також привели до втрати можливості вести звичайний спосіб життя, що викликало необхідність докладати певних зусиль для відновлення своїх прав.

Однак, вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, та стягнути з відповідача в якості відшкодування моральної шкоди на користь позивача суму в розмірі 2 000 грн.

Згідно частині 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 79, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Наказ голови Правління ПАТ «ВБР Київ» № 29/10-ск від 29.10.2015 року в частині оголошення догани ОСОБА_1 за непідготовку до самовивозу проданого товару, низькій професійний рівень визнати незаконним та скасувати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «БРВ Київ» на користь держави судовий збір в розмірі 974 (девятсот сімдесят чотири) грн. 40 (сорок) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда