АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Міцнея В.Ф.

при секретарі: Лук»янишиній М.В.

з участю сторін: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відділу Державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та зняття з арешту, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», на заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відділу Державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та зняття з арешту.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28 листопада 2008 року він придбав у ОСОБА_2 автомобіль марки ВАЗ, модель 210994-20, державний номер НОМЕР_1, сірого кольору, 2008 року випуску. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 1-им ВРЕР УДАІ УМВСУ м. Хмельницький Хмельницької області 18.07.2008 року, даний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_2.

___________________________________________________________________________

№ 22ц/794/197/2015 р. Головуючий у І інстанції:Єфтеньєв О.Г.

Категорія: 5 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

За вказаний автомобіль, ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 7950 гривень, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою, а також видав йому нотаріально посвідчену довіреність , з наданням права повного розпорядження автомобілем ВАЗ 210994-20.

02 грудня 2008 року у Новоселицькому ВРЕР отримав тимчасовий реєстраційний талон, яким посвідчено, що він є власником спірного автомобіля.

21 червня 2014 року працівниками Новоселицького ВРЕР, його на спірному автомобілі було затримано та повідомлено, що цей автомобіль знаходиться в розшуку. 23 червня 2014 року Другим міським відділом ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції було винесено Поставу про доручення вчинення певних дій, якою було доручено Відділу ДВС Хотинського районного управління юстиції провести опис спірного автомобілю ВАЗ 210994-20 та передати його на відповідальне зберігання йому. 23 червня 2014 року відділом ДВС Хотинського районного управління юстиції було складено Акт опису та арешту майна в якому зазначається, що на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: продавати, обмінювати, відчужувати.

Зазначав, що зі змісту постанови від 24.06.2014 року йому стало відомо, що 02 червня 2014 року Другим міським відділом ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції було винесено Постанову про арешт та розшук майна боржника, ОСОБА_2, тобто, арешт було накладено в тому числі і на спірний автомобіль ВАЗ 210994-20.

Враховуючи наявність тимчасового реєстраційного талону виписаного на його ім'я, нотаріально посвідченої довіреності про надання йому права повного розпорядження даним автомобілем, наявність розписки про отримання ОСОБА_2 грошових коштів за продаж йому автомобіля, свідчить про те, що між ним та ОСОБА_2 фактично було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, тому вважає, що він являється його власністю.

Просив суд визнати за ним ОСОБА_1 , право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 210994-20, державний номер НОМЕР_1, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_3, тип: легковий седан, сірого кольору, 2008 року випуску, зареєстрованого на ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 1-им ВРЕР УДАІ УМВСУ м. Хмельницький Хмельницької області 18.07.2008 року. Зняти арешт з вказаного автомобіля, який був накладений Постановами Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 24.06.2014 року та від 02.062014 року в межах виконавчого провадження №25558976, накладеного з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-11018, виданого 14.03.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом.

Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ПАТ «УніверсалБанк» , як особа права якої безпосередньо порушені постановленням вказаного рішення, подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Хотинського районного суду є незаконним, необґрунтованим та неповним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не застосовано норм Закону України «Про дорожній рух», Правила роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року. Суд першої інстанції також не звернув уваги на п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де вказано, що згідно із ст. 210 та 640 Ц1-С України, не вважається вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Відповідно до вказаної постанови, державна реєстрація транспортних засобів є обов'язковою.

Також зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що спірний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_2, який вчинив односторонній правочин, а саме уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися належним йому транспортним засобом. Наявність довіреності, розписки, тимчасового талону не свідчить про укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля, оскільки правочин не вважається вчиненим у разі не здійснення ним його державної реєстрації. За таких обставин, у суду не було жодних правових підстав вважати, що 28.11.2008 року позивач і ОСОБА_2 вчинили правочин купівлі-продажу автомобіля, з реальним настанням правових наслідків, що обумовлені ним. Просило скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове, яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку із їх безпідставністю.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, якщо неповно з'ясовано судом обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності тих обставин, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу і відбулося повне його виконання, а тому визнав за позивачем право власності на зазначений транспортний засіб, звільнив автомобіль з-під арешту.

Однак, колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального права.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України вказують, що підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Разом з тим, при вирішенні даного спору, суд першої інстанції не врахував п. 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року (далі - Порядок від 07.09.1998 року №1388 року), яким передбачено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах, копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску, акт приймання-передачі транспортних засобів, вантажна митна декларація на паперовому носії або електронна вантажна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, договір фінансового лізингу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2008 року ОСОБА_2 видав на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_4, довіреність про надання права керування та розпорядження спірним транспортним засобом (а.с.15).

Відповідно ч.1 ст.1007 ЦK України довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя.

Зі змісту ст.ст. 238, 244 ЦК України вбачається, що довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, а є документом, що посвідчує право представництва інтересів власника цього автомобіля.

Крім того, договір купівлі-продажу транспортного засобу, у вигляді встановленому Порядком від 07.09.1998 року №1388 року, сторони не укладали, інших дій що підтверджували б правомірність придбання автомобіля не вчиняли, а саме: ОСОБА_2 вказаний транспортний засіб в установленому законом порядку з обліку в підрозділах Державтоінспекції не знімав, сплату передбачених п.8 Порядку від 07.09.1998 року №1388 року податків і зборів не здійснював.

Відповідно до ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно з ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Як вбачається з письмової розписки відповідач ОСОБА_2 отримав за продаж автомобіля гроші від ОСОБА_1 в сумі 7950 гривень, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а.с.14).

За таких обставин, договір купівлі-продажу автомобіля між сторонами в даній справі підлягав укладенню в письмовій формі та державній реєстрації.

Оскільки момент вчинення вищезазначеного правочину відповідно до ст. 210 ЦК України пов'язується із державною реєстрацією, тому він не є укладеним і не створює прав і обов'язків для сторін

Враховуючи, що дії, які згідно законодавства свідчать про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу сторони не вчинили, договір купівлі-продажу не уклали, а тому визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_1 являється помилковим, суперечить обставинам справи та вимогам закону.

Оскільки, ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль не набув, відповідно його права накладенням арешту порушені не були, тому підстави для звільнення транспортного засобу з- під арешту, відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 11, ст.ст. 626, 638, 655 ЦК України, ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року№1388 року, ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відділу Державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль та зняття з арешту, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: