07.10.2015 Справа № 756/9820/15-ц
Провадження № 2/756/4924/15
Справа № 756/9820/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Борисевичі О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про захист прав споживача та визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Каса народної допомоги» про захист прав споживача та визнання договорів недійсними.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 08.07.2013 року уклала з ТОВ «Каса народної допомоги» кредитний договір № 0807001/000-КФ1В/13 за умовами якого їй надано кредит у сумі 360 000 грн. зі сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ТОВ «Каса народної допомоги» було укладено договір іпотеки від 08.07.2013 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1

Оскільки при укладені кредитного договору були порушені її права споживача фінансових послуг, а саме ТОВ «Каса народної допомоги» скрила повну інформацію про кінцеву сукупну вартість кредиту для здійснення нею свідомого вибору схеми кредитування і не зазначила реальний відсоток по кредиту, чим ввела її в оману щодо реальної процентної ставки, сукупної вартості кредиту, абсолютного значення подорожчання кредиту, інших складових частин істотної умови, і кінцевої суми кредиту; встановила дискримінаційні (несправедливі) стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки із застосуванням формули зі змінними величинами; встановила дискримінаційні (несправедливі) умови стосовно застосування коефіцієнта валютного ризику, поклавши всі валютні ризики на плечі позичальника, ОСОБА_1 просить суд визнати кредитний та іпотечний договір, укладені 08.07.2013 року між нею та ТОВ «КАСА НАРОДНОЇ ДОПОМОГИ» недійсними, скасувати запис з Державного реєстру речових прав про реєстрацію договору іпотеки від 08.07.2013 року та запис з Державного реєстру речових прав про накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 04.08.2015 року до участі у справі у якості третіх осіб залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Під час розгляду справи позивачкою збільшено розмір позовних вимог, з посиланням на те, що в день укладення кредитного договору 08.07.2013 року вона разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також уклали договір доручення, який також в разі визнання кредитного договору недійсним, є недійсним, тому доповнила позовні вимоги вимогою про визнання договору доручення від 08.07.2013 року недійсним.

Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 24.09.2015 року, до участі у справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_5, при цьому представнику позивачки неодноразово роз'яснювались положення ст. 33 ЦПК України щодо порядку залучення до участі у справі особи у якості співвідповідача.

У судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позов підтримала, просила суд вимоги позову задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

Представник відповідача ТОВ «Каса народної допомоги» - ОСОБА_9 проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність.

Треті особи у судове засідання не з'явились подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 08.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Каса народної допомоги» із заявою на отримання кредиту на споживчі цілі в сумі 360 000 грн. строком на 12 місяців, а також заповнила анкету позичальника, заяву про обробку персональних даних, розписки, заяву про згоду укладення договору іпотеки (а.с. 66-73).

08.07.2013 року між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0807001/000-КФ1В/13, відповідно до умов якого Фінансова установа зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у національній валюті України на загальну суму 360 000.00 грн. (п. 1.1.); кредит надається строком з 08.07.2013 року по 08.07.2014 року (п. 1.2.); позичальник сплачує фінансовій установі проценти за користування кредитом за фактичний час користування грошовими коштами з розрахунку 30 процентів річних (п. 1.3.); сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання фінансовою установою очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі прийнятого сторонами валютного ризику відповідно до коефіцієнта валютного ризику, як це погоджено сторонами у цьому договорі (п. 1.7); усі платежі, що виникають в рамках цього договору здійснюються сторонами в національній валюті України (п. 1.8.); сторони домовилися прийняти на себе валютний ризик шляхом введення при розрахунках одна з одної в рамках цього договору коефіцієнта валютного ризику на який здійснюється коригування сплати (повернення) суми (частки суми) кредиту (п. 3.1.); коефіцієнт валютного ризику - це відносний показник за рахунок котрого сторони домовились прийняти на себе відповідний валютний ризик відхилення у майбутньому курсу іноземної валюти, а саме долару США по відношенню до курсу іноземної валюти, а саме долару США на дату укладення цього договору. За рахунок коефіцієнту валютного ризику фінансова установа приймає на себе валютний ризик ревальвації національної валюти по відношенню до іноземної валюти, а саме долара США, за рахунок коефіцієнта валютного ризику позичальник приймає на себе валютний ризик девальвації національної валюти по відношенню до іноземної валюти, а саме долара США (п. 3.2.); коефіцієнт валютного ризику розраховується, як співвідношення поточного курсу іноземної валюти до базового курсу іноземної валюти (п. 3.3.); сторони домовились прийняти на себе валютний ризик шляхом введення при розрахунку одна з однією коефіцієнта валютного ризику у разі якщо відхилення поточного курсу іноземної валюти від базового курсу іноземної валюти складає більше ніж три відсотки (п. 3.4.); сторони домовились, що фінансова установа не зобов'язана повідомляти позичальника про відповідний поточний курс іноземної валюти (п. 3.10.); проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній день місяця з урахуванням коефіцієнта валютного ризику відповідно до умов цього договору (п.4.1.) (а.с. 6-9).

Згідно видатково касового ордеру від 08.07.2013 року ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Каса народної допомоги» згідно кредитного договору № 0807001/000-КФ1В/13 готівкові кошти у сумі 360 000 грн. (а.с. 97).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 0807001/000-КФ1В/13, 08.07.2015 року між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10- 13).

Запис про іпотеку на підставі договору, укладеного 08.07.2013 року між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та запис про заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, 08.07.2013 року про, що свідчать витяги з цих реєстрів (а.с. 64-65).

Також, 08.07.2015 року між ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір доручення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., за змістом якого довірителі доручили повіреному, а повірений зобов'язується вчинити від імені довірителя продаж квартиру АДРЕСА_1 у разі несвоєчасної сплати або сплати не в повному обсязі ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № 0807001/000-КФ1В/13 від 08.07.2014 року та за умови письмового повідомлення ТОВ «Каса народної допомоги» довірителів та повіреного про невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору (а.с. 46-47, 91-92).

Згідно рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_11 щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) в аспекті конституційного звернення положення п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до пп. в), г), д), є), и), і) п 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому і виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з яким встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Частинами 2 та 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25.09.2013 року у справі № 6-80цс13).

За змістом ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Змінити підставу позову позивач має право шляхом подання письмової заяви до початку судом розгляду справи по суті (ч. 2 ст. 31 ЦПК України).

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що в укладеному між ТОВ «Каса народної допомоги» та ОСОБА_1 кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань; текст спірного договору містить детальний розпис сукупної вартості споживчого кредиту, виконаний одним шрифтом та кольором, обставини які-б ускладнювали його прочитання споживачем відсутні; платіжним засобом за цим договором є Національна валюта України - гривня; умови спірного кредитного договору, з якими погоджувалась позивачка при його укладенні, передбачають покладення валютного ризику, як на фінансову установу так і на позичальника, що свідчить про дотримання сторонами, зокрема відповідачем, при його укладенні принципу добросовісності та балансу договірних прав та обов'язків учасників правочину тобто не є дискримінаційним стосовно споживача правилом зміни відсоткової ставки, оскільки так само передбачає можливість її зміни для фінансової установи, суд дійшов висновку про те, що позивачкою не доведено укладення спірного кредитного договору під впливом обману, із застосуванням нечесної підприємницької практики чи на умовах які є дискримінаційними (несправедливими) стосовно споживача фінансових послуг й відповідно відсутність правових підстав для визнання цього правочину недійсним з підстав, викладених у позовній заяві.

Правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 25.09.2013 року у справі № 6-80цс13 щодо застосування норм права не може бути застосований при вирішенні цього спору, оскільки як вбачається зі змісту цієї постанови її прийнято у справі де за обставинами спірний договір містив плату за обслуговування кредиту та за його дострокове погашення визначеною за формулою зі змінними величинами та затвердженому сторонами графіку платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, де розмір щомісячної плати за обслуговування кредиту на весь період дії договору дорівнює нулю, тобто явно несправедливі умови для споживача, а спірний договір у цій справі передбачає рівні для сторін умови щодо виникнення договірних ризиків, з визначенням фіксованої процентної ставки у розмірі 30 % за користування кредитом, що свідчить про дотриманням балансу договірних прав та обов'язків учасників правочину.

Оскільки решта позовних вимог є похідними від вимоги про визнання кредитного договору недійсним, суд також не вбачає правових підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 360-7ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каса народної допомоги», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про захист прав споживача та визнання договорів недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2015 року.

Суддя