АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М. , Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,

У С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за позикою.

Зазначав, що 02 липня 2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у формі розписки, за умовами якої він передав останньому 60 000 доларів США на строк до 02 серпня 2010 року. Факт укладання договору підтверджується розпискою від 02.07.2010, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1047 ЦК України .

При цьому посилався на те, що пройшло вже два роки, але вирішити спір з відповідачем у позасудовому порядку так і не вдалося, оскільки останній ухиляється від виконання зобов'язання.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 60000 доларів США, що за курсом НБУ на момент подачі позовної заяви становить 479 580, 00 грн., судовий збір в сумі 3219, 00 грн. та витрати пов'язані із повідомленням відповідача про судове засідання у розмірі 425, 00 грн., а всього стягнути 483 224, 00 грн..

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилися і причину неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками. А позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Судом встановлено, що 02 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 60000,00 доларів США із кінцевим строком повернення до 02.08.2010, що підтверджується розпискою (а.с.7).

Однак , в установлений строк відповідач позику не повернув , про це свідчить наявність розписки у позивача і зазначена обставини ним не спростована ні в суді першої інстанції , не надані такі докази і в суді апеляційної інстанції.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Задовольняючи позов, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, позику в установлений в розписці строк не повернув .

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не підписував розписку та не отримував кошти , не заслуговують на увагу, оскільки письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Крім того , в апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про призначення судової почеркознавчої експертизи, проте в судове засідання ні відповідач, ні його представник ОСОБА_5 , належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, не з'явилися і причину неявки суду не повідомили, а тому суд вважає , що дії відповідача направлені на затягування розгляду справи, а не з'ясування дійсним обставин справи.

На це, зокрема вказує і та обставина , що заявляючи клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи відповідач разом з тим у судове засідання не з'явився, що позбавляє можливості суд вирішити зазначене клопотання, у випадку задоволення його відібрати експериментальні зразки підпису та почерку відповідача.

До того відповідач не додав до клопотання вільні зразки його почерку та підпису .

Посилання на те , що судом порушені вимоги процесуального права , оскільки відповідач не отримував судові повістки , так як за місцем реєстрації не проживав і був позбавлений можливості надати докази на спростування висновків суду не заслуговують на увагу, оскільки суд апеляційної інстанції належним чином повідомив відповідача та його представника про час та місце судового засідання і він мав можливість з'явитися у судове засідання та надати відповідні докази, проте відповідач не вважав необхідним цим правом скористатися.

За таких обставин, суд відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на підставі доказів наданих у суді першої інстанції, так як відповідачем не надано суду доказів , які б спростовували висновки суду, а тому відсутні підстави до скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 відхилити, а заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: