Справа № 500/7215/15-ц
Провадження № 2/500/3391/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200, мотивуючи тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вул. Кишинівська, 200 в м. Ізмаїл Одеської області належить ОСОБА_4. 21.11.2012 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного житлового будинку. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5 шляхом спільного проживання. 29.01.2015 року померла ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 200 по вул. Кишинівська в м. Ізмаїл Одеської області. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які прийняли спадщину, звернувшись з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої 29.01.2015 року ОСОБА_5, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відсутні документи на імя померлого, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно кошторисна документація, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.

11.12.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за ним, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200, мотивуючи тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по вул. Кишинівська, 200 в м. Ізмаїл Одеської області належить ОСОБА_4. 21.11.2012 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного житлового будинку. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5 шляхом спільного проживання. 29.01.2015 року померла ОСОБА_5, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 200 по вул. Кишинівська в м. Ізмаїл Одеської області. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які прийняли спадщину, звернувшись з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після померлої 29.01.2015 року ОСОБА_5, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відсутні документи на імя померлого, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно кошторисна документація, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.12.2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно був прийнятий та обєднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення первісних вимог не заперечує, на задоволенні зустрічних позовних вимог наполягає.

Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 31.07.1958 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4-790, ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м., яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 114. Згідно акту приймання індивідуальних домоволодінь від 15.03.1971 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих № 614 від 11.10.1972 року, житловий будинок, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200 був прийнятий до експлуатації.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 319752 від 22.11.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 помер 21.11.2012 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:

- дружина ОСОБА_5, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 9 від 17.12.2015 року, згідно якого між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений шлюбу 27.02.1955 року, актовий запис № 84;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ - ЯР № 487887, виданим 24.07.1958 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл;

- син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV - УР № 1190602, виданим 04.08.1962 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини не звертались, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42396189 від 09.12.2015 року та разом із спадкодавцем не мешкали, що підтверджено будинковою книгою, тобто вважаються такими, які не прийняли спадщину.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено записами в будинковій книзі на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

ОСОБА_5 померла 29.01.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 398420, виданим 31.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39658202 від 18.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються:

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ - ЯР № 487887, виданим 24.07.1958 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл;

- син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV - УР № 1190602, виданим 04.08.1962 року бюро записів актів громадянського стану по м. Ізмаїл.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулись до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що підтверджено відповідними заявами, тобто вважають такими, які фактично прийняли спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутні документи на імя померлого, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно кошторисна документація, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.

Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позови підлягають задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 29.01.2015 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 29.01.2015 року, право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 200.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6