Справа №: 343/3177/14-ц
Провадження №: 2/0343/115/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

з участю: секретаря судового засідання -Височанської О.З.,

адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення особи без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить виселити ОСОБА_4 з належного їй на праві власності житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 без наданя іншого жилого приміщення, та зняти його з реєстрації в цьому будинку,стягнути з відповідача на її користь вартість сплаченого судового збору та вартість послуг адвоката при складанні позовної заяви згідно квитанції.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, ще вона є власником будинку АДРЕСА_1., 1/2 частини будинку- на підставі договору дарування, а іншої 1/2 частини - на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Як за життя матері, так і після її смерті, в будинку, крім неї, проживає та зареєстрований її рідний брат ОСОБА_4

Відповідач, проживаючи в одній половині житлового будинку, чинить їй різного роду перешкоди в користуванні будинком, не допускає її оглянути ту частину будинку, якою він реально користується, без її згоди користується земельною ділянкою, погрожує розправою, чинить фізичне насильство. В даний час вона має намір здійснити капітальний ремонт тієї частини житлового будинку, в якій проживає, і у зв»язку з тим їй необхідно перейти на проживання в ту частину будинку, якою користується відповідач. Проте він категорично заперечує реальну можливість її проживання в тій половині будинку, яку він займає.

По причині систематичних конфліктів, принижень, погроз, які чинить відповідач, її життя разом з ним в одному будинку стало зовсім нестерпним. Саме така поведінка відповідача була підставою її неодноразових звернень у Долинський РВ УМВС. Проте він не реагує на числені скарги щодо його поведінки і продовжує терирозувати як її, так членів її сім», хоча у силу свого захворювання їй не можна хвилюватись.

Вважає, що у зв»язку систематичними порушеннями правил співжиття, які виражаються у вчиненні психологічного насильства щодо неї, її дочки та внуків як членів сім»ї, застосовуючи погрози, образи, нецензурну лайку, робить неможливим для неї та інших членів сім»ї нормальне проживання з ним в одному будинку, що привело до стану постійної психологічної напруги, страху, тривоги, його слід виселити із даного житлового будинку без надання іншого жилого приміщі та зняти з реєстрації. Саме з наведених підстав і звернулась до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити.

Відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на його надуманість та безпідставність. Пояснив, що він проживає у батьківській хаті, іншого житла у нього немає, сестра хоче вижити його з будинку, провокуючи сварки та непорозуміння, офіційні застереження органами РВ УМВС Долинського району йому не виносились та до адміністративної відповідальності його не притягували. Також зазначив,що він проживає в частині будинку АДРЕСА_2 ,а позивачка просить виселити його з житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1. У зв"язку з чим просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. А згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 являється власником будинку АДРЕСА_1 1/2 частини на підставі договору дарування та 1/2 частини за заповітом , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме мійно про реєстрацію права власності від 13.12.2014 року.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №630466 від 09.11.2012 року ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0.0703 га, яка розташована по АДРЕСА_1 що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2014 року.

Відповідач ОСОБА_4, являється братом позивачки , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2., про що сторонами не заперечувалось та зазначено в довідці про спадкове майно спадкодавця № 1533, виданої 20.11.2014 року виконавчим комітетом Оболонської сільської ради.

Як встановлено у судовому засіданні та сторонами не заперечується , відповідач іншого житла не має.

ОСОБА_3просить виселити ОСОБА_4 з належного їй на праві власності житлового будинку, та зняти його з реєстрації в цьому будинку з підстав зазначених ст.ст.157ч.,116 ЖК України.

Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, у тому числі колишніх, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Аналізуючи норму даної статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зіслалась на висновки дільничих інспекторів міліції Долинського РВ УМВС від 17.07.2014 року, 12.08.2014 року, 20.10.2014 року, 06.11.2014 року та скаргу від 05.11.2014 року .

З даних висновків встановлено, що розгляд заяви позивачки завершено та у зв»язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення у діях відповідача, підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. Рекомендовано позивачці звернутись до суду.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності з цього приводу не притягувався. Крім того, позивачкою не надано належних доказів, які б свідчили, що до нього вживалися заходи попередження, громадського впливу, і такі заходи виявилися безрезультатними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5суду пояснив,що ним при розгляді заяви ОСОБА_3 офіційне попередження відповідачу не виносилось.

Доводи позивачки про те,що відповідач систематично порушує правила співжиття ,яке виражається у вчиненні психологічного насильства щодо неї та членів її сім"ї ,застосування погроз,та образ судом не беруться до уваги ,оскільки в суді не встановлено наявність двох умов: систематичного порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Окрім того позивачка не довела суду того,що вона являється власником 1/2 частини будинковолодіння АДРЕСА_2 де проживає відповідач.

Таким чином суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову відповідно ст. ст. 157,116 Житлового кодексу України не має, оскільки систематичного порушення відповідачем правил співжиття не встановлено.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 116, 157 Житлового кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-216, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення особи без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 одну тисячу гривень витрат згідно квитанції за надання правової допомоги адвокатом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: