Справа № 2-3031/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

за участю секретаря Волошиної І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за скаргою ОСОБА_1 на дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася в Ленінський районний суд м. Кіровограда зі скаргою на дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області, в обґрунтування якої зазначила, що 21.02.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2 3031/11 від 15.05.2012 року, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Укрпромбанк» боргу у сумі 4 378 326,38 грн. було проведено опис та накладено арешт на квартиру № 82, що у буд. № 24, корп. № 1, по вул. Полтавській у м. Кіровограді, про що складено відповідний акт, який заявник вважає таким, що винесений з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням вказаних вище обставин заявник з даним позовом звернулася до суду.

Представник заявника у судове засідання з`явився, надав пояснення, згідно з якими обставини викладені в скарзі підтримав та скаргу просив задовольнити.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 у судове засідання зявилася, скаргу не визнала, в її задоволенні просила відмовити.

У судове засідання зявився представник ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», яке відповідно до ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 12.06.2014 року ( а. с. 218) та постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження, замінене з ТОВ «Укрпромбанк» на стягувача у виконавчому провадженні.

Заслухавши пояснення представника заявника, головного державного виконавця Борисенко Л.П. та представника ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, дослідивши матеріали цивільної справи № 2 3031/11 за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.01.2012 року (а. с. 86), винесеного у справі за позовом ТОВ «Укрпромбанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості на користь ТОВ «Укрпромбанк» , 21.02.2013 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 було вжито заходів примусового характеру, а саме: здійснено опис та арешт належної на праві приватної власності боржнику ОСОБА_3 квартири № 82, що у буд. № 24, корп. № 1, по вул. Полтавській у м. Кіровограді. Опис та арешт квартири проводився в присутності боржника ОСОБА_3, якому вказану квартиру було передано на відповідальне зберігання, про що свідчить акт державного виконавця від 21.02.2013 року.

Згідно з довідкою № 5133 від 15.10.2015 року, виданою КП «ЖЕО №2 КМР», заявник є зареєстрованою та проживає в описаній та арештованій державним виконавцем квартирі, а саме в квартирі № 82, що у буд. № 24, корп. № 1, по вул. Полтавській у м. Кіровограді.

Факт реєстрації заявника у вказаній вище квартирі також підтверджується копією паспорта громадянина України заявника.

Крім того, разом з заявником зареєстровані та проживають її малолітні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом (ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України та Закон України «Про державну виконавчу службу», інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом (ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Разом з тим, згідно зі статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. (ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку,

передбаченому законом (ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Таким чином, як свідчить аналіз норм статей 7 та 8 Закону України «Про виконавче провадження» заявниця не входить в коло осіб, яким ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» надано право на оскарження рішень, дій або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження, а тому подана заявницею скарга задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. ( ст. 387 ЦПК України).

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 383 - 387, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії посадових осіб відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко