22-ц/775/1116/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Литвиненко Н.В.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Пономарьової О.М.,

суддів Лоленко А.В., Попової С.А.,

при секретарі Зливка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі договору про надання юридичних послуг діє адвокат ОСОБА_3, на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

30 липня 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача та зазначала, що перебувала у трудових відносинах із відповідачем по грудень 2014 року та звільнилась з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Проте відповідач не розрахувався із нею при звільненні до теперішнього часу та не виплатив заробітну плату за період з серпня по грудень 2014 року. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 13 403,09 грн., середній заробіток за весь час затримки по день винесення судом рішення у розмірі 11 137,28 грн., а також 2 757,73 грн. з урахуванням індексу інфляції., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 435 грн. 52 коп., середній заробіток за час затримки виплати при звільненні у розмірі 1 328 грн. 88 коп. з утриманням ОСОБА_2 акціонерним товариством «Азовелектросталь» з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті, моральну шкоду у розмірі 200 грн. 00 коп., індекс інфляції у розмірі 2 757 грн. 73 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі договору про надання юридичних послуг діє адвокат ОСОБА_3, просила змінити рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1 328,88 грн. і стягнути на її користь з відповідача суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку станом на 27 серпня 2015 року 11 137, 28 грн., а в іншій частині рішення суду залишити без змін. В скарзі зазначено, що позивач в день звільнення працювала, не була у відписці чи на лікарняному і неодноразово наполегливо вимагала розрахуватися з нею в день звільнення, як того потребує закон, а тому висновок суду про визначення строку затримки розрахунку з дати звернення позивача до суду суперечить вимогам закону та обставинам справи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» в судове засідання апелційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення ф. 119, причини неявки суду не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що він не зявився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав:

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею ст. 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст.ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 03 лютого.2014 року звільнилась з ОСОБА_2 акціонерного товариства «Азовелектросталь» за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

Відповідно до довідки № 1890 від 14 серпня 2015 року, наданої відповідачем, заборгованість за підприємством по заробітній платі перед позивачем станом на 13 серпня 2015 року становить 5 435,52 грн., яку суд першої інстанції стягнув на користь позивача з відповідача і в цій частині рішення суду позивачем не оскаржується.

Відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Стягуючи на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.ст.116,117 КЗпП України, вищевикладених розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, дійшов правильного висновку, що позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30 липня 2015 року по день ухвалення рішення, оскільки з вини відповідача заборгованість по заробітній платі позивачу не погашена на час ухвалення судового рішення і доказів про сплату заборгованості відповідачем суду не надано.

При цьому суд першої інстанції підставно виходив з того, що позивач в день звільнення не працювала, про що свідчить табель обліку робочого часу, наданий відповідачем, із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі позивач звернулась 30 липня 2015 року, а доказів того, що позивач раніше зверталась з вимогою до відповідача про виплату їй заборгованої суми заробітної плати суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач працювала в день звільнення спростовуються наявними в матеріалах справи документами: табелем обліку робочого часу (а.с.21), довідкою про розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати (а.с.20), з яких вбачається, що з серпня по грудень 2014 року позивач не працювала.

Враховуючи вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, суд першої інстанції правильно взяв до уваги, що відповідно до графіку роботи позивача кількість робочих днів починаючи з 30 липня 2015 року по день винесення рішення судом складала би 21, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 63,28 грн, а тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30 липня 2015 року по день ухвалення судового рішення, який підлягє стягненю з відповідача, становить 1 328,88 грн. (21 дн. х 63,28 грн.).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем та його представником в суді апеляційної інстанції не надано.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судовою колегією апеляційного суду не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни судового рішення в оскаржуваній частині судова колегія суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1, від імені та в інтересах якої на підставі договору про надання юридичних послуг діє адвокат ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Попова

ОСОБА_4