УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., перевіривши виконання вимог ст. 119-120 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, 3-ті особи: Міністерство юстиції України, перша Київська державна нотаріальна контора про звільнення 3-під арешту нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, 3-ті особи: Міністерство юстиції України, перша Київська державна нотаріальна контора про звільнення 3-під арешту нерухомого майна.

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що позов не відповідає вимогам ЦПК України, а саме.

Статтею 1 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ч.2 ст.32 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Відповідно до вимог пункту 6 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, серед іншого, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Також, у п.15 цієї Постанови зазначено, що позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 одночасно пред'явленні вимоги до Відділу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, однак конкретних вимог до кожного відповідача позивачем не визначено.

За даною категорією справ відповідачем є особи, в зв»язку з діями яких було накладено арешт. В даному випадку фактично вбачається не спір про звільнення з-під арешту, а спір щодо правомірності дії реєстраційної служби про відмову в реєстрації права власності.

Крім цього, в позові взагалі відсутній виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає тому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 30, 119, 120, 121, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, 3-ті особи: Міністерство юстиції України, перша Київська державна нотаріальна контора про звільнення 3-під арешту нерухомого майна залишити без руху, надати строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше заява вважатиметься не поданою і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Яровенко