Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», Білоцерківський районний підрозділ про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 20.10.2015 року о 12:00 год працівники ПАТ «Київобленерго» відключили його квартиру АДРЕСА_1 від електромережі. Зазначене відключення позивач вважає протиправним, оскільки відповідач не мав підстав на такі дії, позивач вчасно і систематично вносить плату за спожиту електроенергію. Зазначеними діями працівників Білоцерківського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_1 була спричинена матеріальна шкода, а саме : позивач вимушений був сплатити пропонований платіж /44,80грн./, який відповідач називає боргом, вимушений був сплатити за підключення до електромережі /303 грн./, та вимушений був витрачатися на поїздки до контори відповідача для вирішення спірного питання /56грн./. Крім того, позивач зазначає, що йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в недобросовісному ставленні, здійсненні психологічного тиску, що спричинило хвилювання та порушило сталий спосіб життя позивача. А тому, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача суму матеріальних збитків в розмірі 403 грн. в подвійному розмірі, тобто, 806 грн. і моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов.

Представник відповідача позов не визнав, подав письмово викладені заперечення на позов.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що енергопостачання АДРЕСА_2, здійснюється на підставі укладеного з відповідачем договору про користування електричною енергією № 200107345 від 27.10.2015 року. На час виникнення між сторонами спору, не було чинного договору про користування електричною енергією.

Встановлено, що ПАТ «Київобленерго» виставляло позивачу заборгованість за спожиту електроенергію, яка станом на 01.09.2015 року становила 50,26 грн., що вбачається з копії квитанції (а.с.8).

Встановлено, що 05.09.2015 року позивачу було вручено попередження від 31.08.2015 року № НОМЕР_1 про припинення постачання електроенергії через 30 днів після отримання даного попередження.(а.с.13).

Встановленим є те, що позивачу неодноразово були надіслані попередження про припинення постачання електроенергії, де зазначався борг близько 50 грн.(а.с.13,14,15). Зазначене, також, підтверджується поясненнями представника відповідача і позивача.

Встановленим є те, ОСОБА_1 щомісяця, по надісланій квитанції, вносив плату за спожиту електроенергію та мав пільгу, як учасник бойових дій /75%/. Встановлено, що 16.10.2015 року позивачем було проведено оплату за спожиту електроенергію та сума 5,70 грн. зарахована, як погашення /часткове/ боргу. Зазначене підтверджується особовою карткою споживача та поясненнями представника відповідача.

Встановленим є те, що 20.10.2015 року енергопостачання до помешкання позивача було припинено на підставі п.п.27,35 ПКЕЕН, як то зазначає представник відповідача.

Встановлено, що 27.10.2015 року позивач сплатив на рахунок відповідача 44 грн. 80 коп. та 297 грн. 70 коп. вартість витрат на повторне підключення, після чого, відразу 27.10.2015 року, енергопостачання в квартирі позивача було відновлено.

Встановленим, також, є те, що позивач неодноразово направляв в адресу відповідача скарги на неправомірне нарахування суми боргу, звертався до КМ України зі скаргою на неправомірні дії ПАТ «Київобленерго» Білоцерківського району РП та на даний час звернувся до суду для вирішення спору.

При вирішенні даної справи суд виходив з наступного.

Відносини з приводу постачання фізичних осіб електричною енергією регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (ПКЕЕН).

У відповідності з п. 3 правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року з наступними змінами та доповненнями, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як було зазначено вище, до 27.10.2015 року між сторонами не було чинного договору про користування електричною енергією. Однак, той факт, що позивач приймав та оплачував за спожиту електроенергію, а відповідач надавав послуги з електропостачання, вказує, що між сторонами існували певні відносини з приводу користування електричною енергією.

Представник відповідача та допитана судом в якості свідка ОСОБА_2, яка є працівником Білоцерківського РП ПАТ «Київобленерго», суду пояснили, що боргу у позивача за використану електроенергію по факту не має, але через невірне оформлення споживачем квитанції де ОСОБА_1 надає показники приладу обліку на перше число місяця, але автоматично ці показники зараховуються на день проведення споживачем оплати, - то іноді зазначене було підставою для здійснення розрахунку без врахування пільги споживача (75%), як учасника бойових дій.

Станом на 13.10.2015 року, згідно показників приладу обліку електричної енергії 1887 кВт/год., боргу за використану електроенергію не було, а тому оплата ОСОБА_1 суми 5,70 грн. була відадресована в рахунок погашення боргу невизначеного попереднього періоду 50,26 грн. Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, - борг 50,26 грн. мав накопичувальний характер та виник внаслідок того, що в графі квитанції «покази лічильника на дату оплати», позивач самостійно ставив покази лічильника на перше число місяця.

У відповідності до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р. (з наступними, змінами і доповненнями), розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку.

А згідно умов пунктів 20-22 ПКЕЕН, між позивачем та відповідачем, розрахунки проводяться за таких умов: - розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць; - плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця; - знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця, а енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача за власним рішенням, оплата спожитої електричної енергії між енергопостачальником та відповідачем здійснюється за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником.

З наведеного слідує, що відповідач всупереч пункту 20 ПКЕЕН, де зазначено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць, - брав до уваги для розрахунку з урахуванням пільги позивача, інший період, тобто враховував показники приладу обліку, надані позивачем на дату оплати споживачем послуги.

Представник відповідача, заперечуючи позов, суду зазначив, що у звязку із відсутністю договірних відносин, неправильним наданням позивачем фактичних показників, систематичною недоплатою по виставлених рахунках та відсутністю звірок, за наявності боргу 44,80 грн. відповідач прийняв рішення про припинення постачання електроенергії.

Однак, суд не може погодитися з даним обґрунтуванням підстав для припинення електропостачання, оскільки відсутність договірних відносин, невірне оформлення споживачем квитанції, відсутність звірок не є підставами для припинення електропостачання. Відповідач визнав, що станом на 13.10.2015 року у споживача була відсутня заборгованість за спожиту електроенергію по фактичним показникам обліку приладу, тому й оплата суми 5,70 грн. була зарахована, як погашення боргу 50,26 грн.

Відповідно до п.35 Енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; ( Абзац четвертий пункту 35 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 4

( 4-2006-п ) від 11.01.2006 ). Та згідно п. 27 даних Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про

оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день

після отримання споживачем попередження енергопостачальник має

право відключити споживача від електричної мережі.

При цьому слід зазначити, що позивач неодноразово направляв претензії, скарги в адресу відповідача, не визнавав боргу, який прописувався щомісяця в квитанціях на оплату. А відповідно до п. 37 ПКЕЕН енергопостачальник має право тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених пунктами 34 і 35 цих Правил. Однак, як було встановлено судом, станом на 20.10.2015 року були відсутні підстави для припинення електропостачання, що передбачені п.34,35 Правил. Крім того, сам відповідач зазначає, що на дату відключення помешкання позивача від електропостачання, сума боргу була вже зменшена.

Згідно п. 30 ПКЕЕН якщо доступ до приладу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робиться відповідна позначка в особовому рахунку споживача. Якщо протягом двох розрахункових періодів представник енергопостачальника не мав доступу до приладу обліку, він залишає споживачу в поштовій скриньці повідомлення про дату наступного

відвідання чи прохання передати показання приладу обліку енергопостачальнику. Якщо після цього споживач не передав відомостей про кількість спожитої електричної енергії, енергопостачальник має право через 30 днів після дати

відправлення письмового попередження припинити постачання електричної енергії споживачу.

Встановлено, що позивач проводив оплату по кожній квитанції, надісланій відповідачем та працівники ПАТ «Київобленерго» не були позбавлені можливості оглянути прилад обліку в квартирі позивача, надати розяснення з приводу виникнення боргу чи невірного оформлення квитанції, провести звірку, та зобовязані були зазначити підстави розрахунку плати без врахування пільги позивача, зазначити в який період та у звязку з чим виникла заборгованість за спожиту електроенергію.

Відповідно до п.п.40,41 енергопостачальник зобовязується розглядати звернення та претензії споживача щодо надання послуг, пов'язаних з постачанням електричної енергії, та приймати з цього приводу рішення у терміни, передбачені законодавством; а споживач електричної енергії має право на отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання.

Також, згідно ст. 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на: отримання інформації щодо якості електричної енергії, цін, порядку оплати, умов та режимів її споживання; відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством. Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України "Про захист прав споживачів", "Про захист економічної конкуренції", "Про енергозбереження", іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення ПКЕЕН провів відключення від електропостачання помешкання позивача, а тому сума, оплачена позивачем, як вартість витрат на повторне підключення в розмірі 297,70 грн. для відновлення енергопостачання підлягає поверненню позивачу. Оплата позивачем коштів в сумі 297,70 грн. підтверджена квитанцією (а.с.7).

Однак, суд вважає, що не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача суми проведеної оплати боргу 44,80 грн., оскільки позивач добровільно вже сплатив дану суму та в подальшому не позбавлений можливості ставити питання про здійснення перерахунку, коригування оплат. Не підлягають до стягнення з відповідача витрати на проїзд позивача в м. Біла Церква для врегулювання спірних питань з відповідачем, оскільки дана вимога не підтверджена належними доказами. А також, відсутні підстави для стягнення збитків в подвійному розмірі, оскільки згідно п..44 Правил у разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору у розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. А в даному випадку, позивач ставить питання про двократну вартість збитків, а не двократну вартість недовідпущеної електричної енергії. Крім того, на час припинення енергопостачання в помешканні позивача, між сторонами не було укладено договору про користування електричною енергією.

Також, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки наявність спричиненої шкоди не доведена.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів, у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Так, позивач вказує, що постійне направлення йому попереджень про оплату неіснуючого боргу протягом 11 років принижує його честь та гідність, спричиняє нервові хвилювання, хвороби серцево-судинної системи. При цьому позивач вказує, що моральну шкоду оцінює в 14000 грн., але з урахуванням тяжкого економічного стану в державі, зменшує розмір моральної шкоди до мінімальної суми - 7000 грн. Такий розрахунок моральної шкоди є необґрунтованим. Наявність протягом тривалого часу спору між сторонами з приводу боргу, та направлення попереджень позивачу не є протиправною поведінкою щодо нього.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 714 ЦК України, ст.ст. 1,15-1,27 Закону України «Про електроенергетику», Законом України «Про захист прав споживачів» ,Правилами користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999р. ст.ст. 10,60, 61,88, 208,209,212-215,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним відключення від електропостачання помешкання позивача , а саме : квартиру АДРЕСА_3 та стягнути з ПАТ «Київобленерго» (Білоцерківський районний підрозділ) на користь споживача ОСОБА_1 297 грн. 70 коп. (двісті девяносто сім гривень сімдесят копійок) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди .

Стягнути з ПАТ «Київобленерго » в дохід держави суму судового збору 487 грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2015 року.

Суддя ОСОБА_3