У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Горобець Т.В., Острянського В.І.
при секретарі:Мартиновій А.В.
за участю:представника позивача ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Акціонерного страхового медичного товариства «Надія-Гарантія» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції і розглянути справу. Позивач вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим і несправедливим. На думку позивача, суд не дослідив належним чином обставини, на які посилались сторони, чим порушив вимоги ст. 213 ЦПК України, не врахував порушення відповідачем умов договору страхування та права позивача, передбаченого п.1 ст. 23 ЦК України, а також доказів душевних страждань позивача через безпідставну затримку виплати страхового відшкодування тривалий час. Позивач також вважає помилковим висновок суду щодо відсутності причинно-наслідкового зв'язку між душевними стражданнями позивача і невиплатою страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, пояснивши, що гроші позивачем не отримані, а висновки суду про відсутність зв'язку між погіршенням стану здоров'я позивача, його моральними стражданнями і діями відповідача зроблений без належного дослідження доказів, внаслідок чого судом порушений принцип справедливості судового розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом відхилене з врахуванням положень ч.1 ст. 305 ЦПК України, оскільки сторона не навела поважних причин неможливості явки до суду представника юридичної особи.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення страхової виплати, суд першої інстанції виходив з того, що обумовлена договором страхування життя № 4492, укладеного між відповідачем і ОСОБА_7 (а.с. 4), сума коштів на час постановлення рішення суду надіслана на адресу позивача електронним переказом. Такі висновки суду підтверджуються даними списку згрупованих електронних переказів (а.с. 49), з відбитку поштового штемпеля на якому вбачається, що такий переказ на адресу позивача направлений 23.01.2015 року. Пояснення представника позивача про те, що переказ позивачем не отриманий через неможливість за станом здоров'я особисто з'явитись у відділення зв'язку, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідач, здійснивши 23.01.2015 року переказ коштів, своє зобов'язання за договором виконав до ухвалення рішення суду.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги щодо незаконності і несправедливості рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. (із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001), суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Суд першої інстанції правильно визначив, що правовідносини, які виникли між сторонами даної справи, регулюються Законом України «Про страхування» і нормами глави 67 «Страхування» Цивільного кодексу України. Вказаними Законами відповідальність страховика за несвоєчасне виконання зобов'язання по виплаті страхового відшкодування у вигляді відшкодування завданої такими діями моральної шкоди не передбачена. Не передбачений такий вид відповідальності страховика і умовами договору, який був укладений між відповідачем і ОСОБА_7, а тому висновки суду першої інстанції в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди відповідають вимогам Закону. Частина 1 статті 611 ЦПК України судом першої інстанції застосована правильно.

Посилання суду на відсутність причинно-наслідкового зв'язку між несвоєчасним виконанням страховиком свого зобов'язання і станом здоров'я позивача (лікуванням його в умовах стаціонару у 2013-2014 роках, неодноразовими викликами лікаря додому у цей період), що, на думку позивача, зроблений без належного дослідження доказів і висновку психологічної експертизи, не вплинуло на правильність вирішення спору по суті, оскільки правові підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2015ОСОБА_6 відхилити.

Рішення року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: