Справа № 386/517/15-ц
Провадження № 2/386/201/15
07 грудня 2015 року смт. Голованівськ
Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.
секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Урожай» , третя особа - Відділ Держземагенства в Голованівському районі Кіровоградської області про визнання додаткової угоди до договорів оренди землі недійсною
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом в якому вказала , що 01.03.2005 року між нею та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Урожай» було укладено договір оренди землі № 39 строком на 10 років .
Відповідно до даного Договору нею було надано в оренду СТОВ «Урожай» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 4,76 га, розташовану на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, яка, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КР № 041428, належить їй на праві власності .
Позивач стверджує , що у графі «Орендодавець» у додатковій угоді до договору оренди землі № 39 від 05.05.2011 року стоїть підпис, який виконаний не нею, а іншою особою .
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи , спрямована на набуття , зміну або припинення цивільних прав або обов»язків . Таких дій позивач стосовно вказаної угоди не здійснила.
Ч. З ст.203 ЦК України передбачено , що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2. позов підтримали в повному обсязі .
Позивач суду пояснила , що в 2005 року вона з головою СТОВ «Урожай» ОСОБА_3 уклала договір оренди землі на 10 років , кожен рік особисто отримувала орендну плату в натурі , тобто зерном, цукром,олією, тощо, розписувалась в відомостях і претензій щодо орендної плати не має.
В 2009 році пропозицій щодо укладення додаткової угоди не було, розмір орендної плати трохи збільшився , їм пояснили , що піднялися ціни .
В 2013 році люди дізналися , що їх землі передали в « Кернел» , приїхав їх представник, пропонував підписати новий договір , але вона його не підписала , тоді дізналася , що в неї є додаткова угода , пішла в бухгалтерію щоб надали угоду . Отримавши угоду побачила , що її підпис підроблено , запитала про це Генсіцьку , яка пояснила , що угода діє до 2021 року , тому звернулася в міліцію , написала заяву про проведення експертизи, таких заяв було багато . Міліція порушила кримінальну справу , в черзі на експертизу вона була в третьому десятку . Експертиза підтвердила , що підпис в угоді вчинено не нею . Оскільки кримінальну справу не розслідують вона звернулася до суду .
Експертиза , призначена судом , підтвердила , що підпис в додатковій угоді до договору оренди землі , укладеній від її імені, вчинений не нею, а іншою особою з наслідуванням її підпису .
Просить визнати додаткову угоду до договору оренди землі № 39 від 01.03.2005 року , укладену 05.05.2011 року і зареєстровану в відділі Держкомзему недійсною та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_2 , враховуючи добуті по справі докази та експертний висновок , яким підтверджено , що підписи в додатковій угоді до договору оренди землі вчинено не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису позивача , просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору та судово-почерковознавчої експертизи.
Представник позивача вважає , що строк позовної давності позивач не пропустила так як про додаткову угоду дізнався в 2013 році і вчасно звернулася в міліцію з заявою про порушення кримінальної справи та до суду .
Представник відповідача ОСОБА_4; В.М. позов не визнав і суду пояснив , що позивачу пропонували укласти додаткову угоду до договору оренди землі ще в 2009 році , вона погодилась оскільки збільшувався розмір орендної плати , додаткову угоду в 2011 р підписала і орендну плату отримувала особисто в розмірі більше 3% від вартості земельної ділянки .
Оскільки позивачу було відомо про наявність додаткової угоди з 2011 року вона пропустила строк звернення до суду , тому просить застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 позовну давність та наслідки , передбачені п. 4 ст. 267 ЦПК України , відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі .
В судові засідання 25.09., 19.10,29.10,23.11 та 07.12 .2015 року представник відповідача ОСОБА_4 не з»явився , 25.09 . та 19.10. надіслав заяви про відкладення справи розглядом , 29.10., 23.11 та 07.12.2015 року про причини неявки суд не повідомив , рекомендовані листи одержав під підпис 07.11 та 26.11. 2015 року , тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .
Третя особа представник відділу Держкомземагенства в Голованівському районі Кіровоградської області в судове засідання не з»явився , надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність .
Суд, заслухавши позивача , представника позивача , представника відповідача , дослідивши заяву третьої особи та матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 1 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно приписів ст.. 13 , 20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі , підлягає державній реєстрації і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. При цьому право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
В ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» зазначено , що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», та порушення вимог ст. ст. 4-6, 11, 17, 19 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.
Ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено , що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
В правових позиціях Верховного Суду України, викладених у Постанові від 18.07.2012 року по справі № 6-77цс12, також зазначено , що відсутність у договорах оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".
Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦК України).
Судом встановлено , що позивач ОСОБА_1., будучи власником земельної ділянки № 258 площею 4,76 га згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії 11-КР № 041428 , розташованої на території Молдовської сільської ради Голованівського району , 01.03.2005 року уклала з СТОВ «Урожай» договір оренди земельної ділянки № 39 строком на 10 років.
Договір було зареєстровано в Голованівському відділі КРФ ДП « Центр державного земельного кадастру» 28.03.2006 року за № 66, тобто строк дії договору закінчувався 28.06.2015 року , а/с- 7-8, т. 1 .
Не маючи наміру продовжувати строк дії зазначеного договору оренди земельної ділянки позивач в березні 2015 року попередила про це відповідача , запропонував в подальшому її земельну ділянку не обробляти ,оскільки вона оброблятиме землю самостійно після спливу строку дії договору .
В 2013 році позивач довідалась про наявність додаткової угоди до договору оренди , в бухгалтерії СТОВ «Урожай» одержала копію додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки № 39 від 05.05.2011 року , переконалася , що додаткова угода існує і підписи в угоді вчинені не нею , а іншою особою , в 2013 році звернулася в Голованівський РВ УМВС з заявою про порушення кримінальної справи та призначення почерковознавчої експертизи .
13..09.2013 року заява про скоєння кримінального правопорушення була внесена в ЕРДР за № НОМЕР_1 0000656 , 23.03.2014 року по вказаному провадженню була призначена почерковознавча експертиза .
Відповідно до експертного висновку № 28 від 15.04.2014 року підпис у графі «орендодавець» в додатковій угоді № 39 до договору оренди землі від 05.05.2011 року , укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай», виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою , а/с- 148-152, т. 1 .
Протягом року ОСОБА_1 очікувала закінчення кримінального провадження та вирішення питання про визнання спірної додаткової угоди недійсною, але не дочекалась , тому після спливу строку дії договору оренди від 01.03.2005 року , а саме , 06.05.2015 року , звернулась до суду за захистом своїх прав
Посилання представника відповідача на те , що пропозиція про укладення додаткової угоди до договору оренди землі № 39 від 01.03.2005 р була зроблена позивачу в 2009 р і позивач підтвердила свою згоду на укладення договору тим , що в 2011-2014 рр отримувала орендну плату в більшому розмірі , тобто їй було відомо про існування додаткової угоди з 2011 року і вона пропустила строк звернення до суду не заслуговують на увагу і повністю спростовуються наведеними вище доказами .
Крім того , з пояснень позивача та представника відповідача слідує, що орендну плату власники земельних паїв отримували в натуральній формі , тобто зерном .
З дослідженої в судовому засіданні довідки про отримання ОСОБА_1 орендної плати за період 2009-2014 рр слідує, що розмір орендної плати з 1,5 % до 3% було збільшено не в 2011 році ,а в 2009 році, в 2011 році орендна плата в грошовій сумі була збільшена на 1% , тобто становила 4 % , в 2012 р та в 2013 р орендна плата в грошовій сумі була зменшена до 3,9%, в 2014 році знову збільшена до 4,1% , але позивач отримував орендну плату в натуральній формі , тобто зерном і розмір орендної плати в зерні фактично не змінювався .
Позивач отримувала протягом всього періоду оренди землі 800 кг пшениці та 800 кг ячменю .
Інші види сільськогосподарської продукції змінювались , але суттєвої різниці в грошовій сумі не було, тому позивач збільшення розміру орендної плати не спостерігала .
Розмір орендної плати в грошовій сумі збільшувався в зв»язку з збільшенням цін на сільськогосподарську продукцію.
Так, відповідач в різні роки до зерна пшениці та ячменю додавав до орендної плати соняшник -100 кг або 150 кг , цукор 25 кг , крупи 20 кг та макарони- 5 кг.(2012 р),або взамін соняшника та круп видавав не 25 кг, а 100 кг цукру , 30 кг макаронів і т. інше , а/с-69-150, т. 1 , тобто строк звернення до суду позивач не пропустила , вимоги представника відповідача щодо застосування до позовних вимог ОСОБА_1 наслідків , передбачених п. 4 ст. 267 ЦК України та відмови з задоволенні позовних вимог з цих підстав є необґрунтованими , безпідставними і такими , що не підлягають задоволенню .
З дослідженого в судовому засіданні висновку судово-почерковознавчої експертизи № 227 від 03.08.2015 року слідує , що підписи , розташовані у графах «орендодавець ОСОБА_1 » в додатковій угоді до договору оренди землі № 39 від 05.05.2011 року , укладеній між ОСОБА_1 та СТОВ «Урожай» в особі директора ОСОБА_3, яка міститься в технічній справі на арк. № 2 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1., підписи вчинені однією особою , а/с- 34-46, т. 2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 387 Цивільного кодексу України передбачено , що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначені положення Цивільного кодексу України повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, які національні суди ,відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», повинні застосовувати як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_5 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначив, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховувала позивач, відповідачем порушені.
Таким чином , суд вважає доведеним , що додаткову угоду до договору оренди землі від 05.05.2011 року позивач ОСОБА_1 особисто не підписувала , повноваження на це іншій особі не надавала , що свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця на її укладення і є підставою для визнання правочину недійсним в зв»язку з відсутністю волевиявлення сторони правочину .
Особа ,яка підписала додаткову угоду до договору оренди землі від 05.05.2011 року , укладену від імені позивача ОСОБА_1 Л,Ф.., не була її представником і не мала будь-яких повноважень на вчинення дій від імені позивача .
Факт підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 05.05.2011 року іншою особою повністю підтверджений експертним висновком № 227 від 03.08.2015 року , який суд визнає належним та допустимим доказом .
Будь-яких доказів на спростування експертного висновку , а також на підтвердження доводів , на які посилається представник відповідача в своїх запереченнях , суду не надано.
Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі .
Викладене підтверджується копією Договору оренди землі від 01.03.2005 року , а/с- 7-8, т. 1 , копією додаткової угоди до Договору оренди землі від 05.05.2011 року , а/а-9 , т. 1, довідкою СТОВ «Урожай» № 143 від 09.06.2015 року , а/с- 54 т. 1, копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв в 2009-11 рр в с. Молдовка та копіями відомостей на видачу орендної плати за оренду земельних паїв продукцією в 2012 - 2014 р в с. Молдовка, а/с- 55-133 , т. 1 копією Державного акта , а/с- 10, т. 1 ,висновком судово - почерковознавчої експертизи № 28 від 15.04.2014 року , а/с- 148-152, висновком судово - почерковознавчої експертизи № 227 від 03.08.2015 року , а/с- 3446, т. 2 , копією паспорта позивача ОСОБА_1 , а/с- 6, т. 1 , не викликає сумніву ,є достовірним.
Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача .
Керуючись ст.ст. 3,5,8,10,59,60,61,88,212,213215,218 ЦПК України , ст.ст.93,124-126,141 Земельного кодексу України , ст.ст.202,203,210, 215,218,261,267 ,274 , 319,321,387, 391,651,653,773,783 ЦК України , ст.ст. 7,13,15,16,17, 24,25,27,30,32 Закону України «Про оренду землі», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд
Позов ОСОБА_1 до СТОВ «Урожай» , третя особа - Відділ Держземагенства в Голованівському районі Кіровоградської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення , а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повне рішення складено 14.12.2015 року.

Суддя: Бутенко О. Ф.