Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/138/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2015 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі судді Красняка В.І., за участю секретаря Федченко Л.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красилові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проскурів Заготзерно» до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ,

встановив:

26 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Проскурів Заготзерно» (надалі ТзОВ «Проскурів Заготзерно»)звернулося до суду з цим позовом, який мотивувало тим, що 16 січня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проникли на територію елеватора ТОВ «Проскурів Заготзерно», що розташований за адресою: Хмельницької область, м. Красилів, вул. Грушевського, 146/2, звідки таємно, з корисливих мотивів викрали 298.7 м силового кабелю VDE 0276 NYY-J 4х16 RE 06/1 KV(NYY-J 4x16) , попередньо порізали його, а потім випалили з нього мідь. Внаслідок цього кабель є повністю не придатним до використання за його цільовим призначенням та повністю втратив свою господарську цінність. Вказаний кабель було придбано в ОСОБА_5 для потреб ТзОВ «Проскурів Заготзерно» по контракту № 12-326189-135 від 12.11.2012 року та оприбуткований відповідно до вантажної митною декларації 403000006/2013/006082 (форма МД-2) від 22.06.2013 року (зокрема у графах 2,8,44 та переліком товар №1 до графи 31), інвойсом 326189-43А-DK, виписаним 17.06.2013 року та відповідною йому СМR накладною(зокрема у графах 1-5,9).

З часу придбання і на час вчинення крадіжки кабель не експлуатувався, оскільки ним мали бути здійсненні електромонтажні роботи на території будівельного майданчика ТзОВ «Проскурів Заготзерно».

Оціночна вартість кабелю VDE 0276 NYY-J 4х16 RE 06/1 KV становить 103,85 грн. за м., а тому діями ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ТзОВ «Проскурів Заготзерно» завдано прямих збитків на загальну суму 31020.00 грн. (103,85грн.х 298.7 м = 31020 грн.).

З викладених підстав позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Проскурів Заготзерно» 31020 грн. майнової (матеріальної) шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

14 квітня 2015 року представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Проскурів Заготзерно» 58 845,84 грн.. Свої вимоги мотивував тим, що вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.07.2014 року у справі №677/468/14-к, який в частині вирішення цивільного позову скасований та направлений в цій частині на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, і засуджено за те, що вони таємно викрали силовий кабель NYY-J 4х16 RE в кількості чотирьох кусків довжиною 54,13 м.,48,97 м.,41,10 м.,39,50 м., загальною довжиною 183,70 м., вартістю за один погонний метр 103,85 грн., який належить ТзОВ «Проскурів Заготзерно», чим завдали останньому збитки на загальну суму 19 077,24 грн., а також не змогли викрасти з причин, що не залежали від їх волі, порізані ними за допомогою ножівки по металу куски кабелю NYY-J 4х16 RE довжиною 37 м.,38,80 м. та 39,20 м., загальною довжиною 115 м., вартістю за один погонний метр 103,85 грн., загальною вартістю 11 942,75 грн.. Всього ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом викрадення та пошкодження кабелю NYY-J 4х16 RE загальною довжиною 298,70 м. завдали ТзОВ «Проскурів Заготзерно» майнової шкоди на загальну суму 31019,99 грн..

Враховуючи, що кабель було закуплено в ОСОБА_5 по контракту з компанією Cimbria Unigrain A/S за валюту EURO, на даний час вартість кабелю за 1 м становить 8.2 євро(€). Станом на день предявлення заяви про збільшення позовних вимог курс гривні по офіційних даних НБУ по відношенню до Євро становить 2524.9276 грн. за 100 €. Тому, один погонний метр кабелю коштує 25,25 грн. х 8,2 = 207,05 грн.. Пошкоджено кабель NYY-J 4х16 RE загальною довжиною 298,7 м вартістю 207,05 грн. за метр, тому загальна сума завданої шкоди становить 61 845,84 грн. Так як, ОСОБА_3 26.02.2014 року добровільно частково відшкодував завдані збитки в сумі 3000 гривень, то сума шкоди становить 58 845,84 грн. ( 61845.84 -3000 = 58845.84 грн.), яку представник позивача просив стягнути солідарно з відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що: у вироку суду не зазначено власника викраденого ними кабелю; позивачем не надано суду жодного доказу, що ТзОВ «Проскурів Заготзерно» є власником викраденого ними кабелю; під час розгляду справи представнику позивача судом неодноразово пропонувалося провести інвентаризацію матеріальних цінностей , експертизу з метою визначення власника кабелю, його точної довжини і вартості, але останній цього не зробив; до позовної заяви долучені не перекладені на українську мову невідомі копії митних документів, оригінали яких суду не надали; особою, яка ввезла матеріальні цінності, вказаний приватний підприємець ОСОБА_6, але яке він має відношення до ТзОВ «Проскурів Заготзерно» та вказаного кабелю представником позивача не доведено.

Відповідач ОСОБА_2 повністю підтримав висловлені ОСОБА_3 і його представником ОСОБА_4 заперечення проти позову.

В запереченні проти позову адвокат ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, зазначив, що: позов предявлено не повноважною особою, позивачем не доведено розміру завданої шкоди, відсутній акт інвентаризації чи ревізії по підприємству ТзОВ «Проскурів Заготзерно», вартість 1(одного) погонного метра викраденого кабелю в сумі 103.85 грн. вказана без будь-яких обґрунтувань; надані позивачем копії декларацій про поставку кабелю з-за кордону не є доказом того, що саме такий кабель за модифікацією було викрадено в позивача відповідачам; зазначені в Декларації відомості не підтверджують ціни кабелю, а вказують лише на його кількість, ціну виставлено за всю продукцію, а не за окремі її частини, що поставлялись; представники позивача в кожній довідці по різному вказували на розмір викраденого кабелю: 115 м, 111 м, 250 м, 298,7 м.; для позивача після обпалення кабелю повернуто мідь вагою 100 кг, яка є кольоровим металом , вартість брухту якого становить 60 грн. за 1 кг ; ОСОБА_3 частково відшкодував завдані збитки і сплатив ТзОВ «Проскурів Заготзерно» 3000 гривень; кабель знаходився на не охоронюваній території, договір на охорону площадки, де знаходився кабель, ТзОВ «Проскурів Заготзерно» ні з ким не укладало.

Відповідач ОСОБА_2 повністю підтримав висловлені ОСОБА_3 і його представником ОСОБА_4 заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Згідно із вимогами ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами, що вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.07.2014 року у справі №677/468/14-к, який в частині вирішення цивільного позову скасований та направлений в цій частині на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, і засуджено за те, що «15 січня 2014 року у вечірній час в м. Красилові гр..ОСОБА_2, який раніше працював в ТОВ «Проскурів Заготзерно» і знав, що на території даного підприємства зберігається електрокабель, запропонував своєму знайомому ОСОБА_3 вчинити крадіжку з території вказаного підприємства, на що останній погодився. Цього ж дня близько 21 години ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за попередньою змовою між собою, з метою крадіжки, з корисливих мотивів, взявши з собою ножівку по металу, яка належіть ОСОБА_2, пішли до території ТОВ «Проскурів Заготзерно», яке розташоване в м. Красилові по вул. Грушевського ,146/2, через отвір в бетонній огорожі проникли на огороджену територію даного підприємства, яка перебуває під охороною, де зберігалися деревяні котушки з силовим кабелем марки NYY-J 4х16 RE. Підійшовши до однієї з котушок , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підкотили її до огорожі, де розмотавши, та за допомогою ножівки по металу, відрізали чотири куски даного кабелю, три з яких перекинули через отвір в бетонній огорожі за територію підприємства.

Перебуваючи на території ТОВ «Проскурів Заготзерно», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побачили, як по території проходить охоронник. Злякавшись, вони заховались за деревяний ящик, коли охоронник підійшов до деревяної котушки, останні перелізли через огорожу підприємства та забрали кусок відпиляного силового кабелю і відтягнули його від огорожі, залишивши на території присадибних земельних ділянок мікрорайону «левада» та заховались у кущах.

В цей час охоронник підприємства виявив на території ТОВ «Проскурів Заготзерно» один кусок відпиляного кабелю, а за огорожею підприємства ще два куски відпиляного кабелю. Вказані куски кабелю NYY-J 4х16 RE довжиною 37 м, 38.80 м, 39.20 м, загальною довжиною 115 м, вартістю за один погонний метр 103.85 грн., що становить 11 942,75 грн., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не змогли викрасти з причин, що не залежали від їх волі.

Крім того, близько 23.00 год. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою крадіжки силового кабелю, з корисливих мотивів, знову підійшли до території ТОВ «Проскурів Заготзерно», щоб забрати частини кабелю, які вони перекинули через огорожу. Не виявивши кабелю, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через отвір у бетонній огорожі, повторно проникли на територію ТОВ «Проскурів Заготзерно», підійшли до деревяної котушки з силовим кабелем NYY-J 4х16 RE, з якої, розмотуючи кабель, використовуючи ножівку по металу, відпиляли три куски даного кабелю, які перекинули через бетонну огорожу підприємства. Забравши вказані три шматки кабелю, а також один шматок кабелю, який вони попередньо залишили на присадибних ділянках, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 віднесли їх до ґрунтової дороги, що проходить неподалік підприємства , тим самим таємно викрали силовий кабель NYY-J 4х16 RE в кількості чотирьох кусків довжиною 54.13 м, 48.97 м, 41.10 м, 39.50 м, загальною довжиною 183.70 м, вартістю за один погонний метр 103.85 грн., який належить ТОВ «Проскурів Заготзерно», чим завдали даному підприємству збитки на загальну суму 19077, 24 грн. ...»

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі й щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Спірні правовідносини сторін регулюються нормами ст.41 Конституції України, ст. 15,16,22, 1166,1192,317,319, 386 ЦК України.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до приписів ч. 1,3 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Реальні збитки - це витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. Це вартість знищеної речі. Поняття «збитки» включає в себе і так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести, крім іншого, факт завдання шкоди саме позивачу та реальну вартість належного йому втраченого і пошкодженого майна на момент розгляду справи.

Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 31.07.2014 року у справі №677/468/14-к , який було встановлено, що відповідачі завдали ТзОВ «Проскурів Заготзерно» збитки на загальну суму 19077,24 гривні.

В позовній заяві від 19.02.2014 року позивач визначив розмір завданої йому відповідачами майнової шкоди в розмірі 31020 гривень, яку під час розгляду справи 14.04.2015 року збільшив до 58845,84 гривні.

Судом представнику позивача роз'яснювалось положення ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Натомість, до позовної заяви позивач надав лише копію інвойсу 326189-43А-DK , копію CMR-накладної 326189-43-DK, 326189-43А-DK, копію вантажної митної декларації 403000006/2013/006082, пакувальний лист №326189-43А-DK від 17.06.2013, довідку про залишкову балансову (оціночну) вартість майна за вих.№15 від 19.02.2014, довідку про розмір збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення за вих.№16 від 19.02.2014 року.

Зазначені докази суд не приймає до уваги, оскільки зазначені в копіях цих документів відомості не підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку, актами інвентаризації та ревізії, визнає їх неналежними доказами, які не містять інформацію щодо предмета доказування.

До заяви про збільшення позовних вимог представником позивача надано копію листа, що названий позивачем інформаційною довідкою, на якому здійснено написи на іноземній та російській мовах щодо вартості одного метра силового електрокабелю VDE 0276NYY-J 4х16 RE 06/1 KV(NYY-J 4x16) в сумі 8.2 €. Вказаний лист не адресований безпосередньо ТОВ «Проскурів Заготзерно» а всім, хто має відношення, датований лист 07.04.2015 року і у ньому міститься загальна інформація про вартість кабелю. Цей лист суд не приймає до уваги, визнає його неналежним доказом, який не містить інформацію щодо особи, якій належить викрадене і пошкоджене відповідачами майно, та встановлення реальної вартості майна на момент розгляду справи.

Надані представником позивача довідку про оціночну вартість викраденого кабелю за №15 від 19.02.2014 року та довідку про розмір збитків за №16 від 19.02.2014 року суд також не приймає до уваги, оскільки зазначені в цих довідках відомості не підтверджені первинними документами бухгалтерського обліку, актами інвентаризації та ревізії, визнає їх неналежними доказами, які не містять інформацію щодо предмета доказування.

Як зазначено в ст.12 Статуту ТзОВ «Проскурів Заготзерно», позивач належним чином веде реєстри бухгалтерського обліку та інші документи , з відображенням доходів та витрат, активів і пасивів, прибутків та збитків.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі Закон № 996-XIV), який поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. Згідно з ст.3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно з ст.10 Закону № 996-XIV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об'єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов'язковим згідно з законодавством.

Як вбачається з п.3 підпункт «г» Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 р. N 69 , зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 серпня 1994 р. за N 202/412, (Далі Інструкція), яка була чинною на час вчинення відповідачами крадіжки майна, проведення інвентаризації є обов'язковим при встановленні фактів крадіжок. Згідно з п.5 Інструкції у випадках, коли проведення інвентаризації є обов'язковим, інвентаризації підлягають також майно і матеріальні цінності, що не належать підприємству, та облік яких ведеться на позабалансових рахунках.

Відповідно до п. 7 Інструкції основними завданнями інвентаризації, крім іншого, є: а) виявлення фактичної наявності основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, цінних паперів та інших грошових документів, а також обсягів незавершеного виробництва в натурі; б) установлення лишку або нестачі цінностей і коштів шляхом зіставлення фактичної наявності з даними бухгалтерського обліку; в) виявлення товарно-матеріальних цінностей, які частково втратили свою первісну якість, застарілих фасонів і моделей, а також матеріальних цінностей та нематеріальних активів, що не використовуються; г) перевірка дотримання умов та порядку збереження матеріальних та грошових цінностей, а також правил утримання та експлуатації основних фондів; д) перевірка реальності вартості зарахованих на баланс основних фондів, товарно-матеріальних цінностей.

Незважаючи на вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, ст.12 Статуту ТзОВ «Проскурів Заготзерно», представник позивача не надала суду належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме: первинних документів, якими зафіксовано факти здійснення господарських операцій щодо придбання і перебування на обліку майна, яке було викрадено і пошкоджене відповідачами; актів інвентаризації та ревізії, проведення яких при встановленні фактів вчинених відповідачами крадіжок було обовязковим.

Своє небажання надати зазначені докази представник позивача мотивувала відсутністю необхідності в цьому, що підтверджується як її виступом в судовому засіданні, так і в письмових поясненнях від 05.05.2015 року.

Обов'язок щодо надання доказів відповідно до диспозитивних засад цивільного судочинства лежить на стороні по справі.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58, 59 ЦК України на підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем не надано.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Проскурів Заготзерно» про стягнення з відповідачів майнової шкоди в сумі 58845 гривні 84 копійки, завданої злочином необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 10, 11, 60,61, 88 ч.1, 209, 212, 215,218 ЦПК України , ст. 41 Конституції України, ст.3, 11, 15, 16, 22, 317,319, 386, 1166,1192 ЦК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, суд

вирішив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Проскурів Заготзерно» в задоволені позову до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Апеляційному суду Хмельницької області через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 09 грудня 2015 року.

Суддя: ОСОБА_7