22-ц/775/1147/2015(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Суддя доповідач Ткаченко Т.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2015 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі :

Головуючого - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.

При секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 Русь», в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 Русь» ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 Русь», в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 Русь» ОСОБА_3, на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_2 Русь» (далі ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь» або ОСОБА_2) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просило в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 перед ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь» за кредитним договором № 21949-20/13-1 від 07 березня 2013 року в сумі 1 772 458 грн. 72 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить по ? ОСОБА_4 та ? ОСОБА_5, а саме: А1 магазин, А/п льох, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Волноваха, вул. Менделєєва, 45, шляхом продажу на публічних торгах за початковою ціною 2 542 509 грн.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року провадження по цивільній справі № 221/3373/15ц за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь» до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено до винесення рішення Волноваським райсудом по цивільній справі № 221/3292/15ц за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь» до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь», посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Зокрема вказує, що судом першої інстанції не обґрунтовано в чому саме полягає неможливість розгляду справи.

Судом не враховано правову позиції, викладену у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року № 6-73 цс13, відповідно до якої наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно. Тому кредитор має право звернутись з окремими позовами про стягнення кредитної заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.158-1 ЦПК України участь у судовому засіданні представника ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь» забезпечено у режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідачів, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, звернулись із заявами про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, яка підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати, заперечення представників відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_8, які просили апеляційну скаргу відхилити, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направлення справи для розгляду з наступних підстав.

Згідно зі ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи клопотання відповідачів та їх представників про зупинення провадження по даній справі, суд виходив з того, що провадження у справі слід зупинити до прийняття рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь» до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте вказаний висновок не ґрунтується на процесуальному законі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження в справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п.4 ч.1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розгадається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства - застосовується в тому разі, коли в цій, іншій справі, можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі, коли її неможливо розглянути у звязку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку.

Таким чином, необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Відповідачем ОСОБА_4 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Волноваським районним судом Донецької області цивільної справи №221/3292/15-ц за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Русь» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що в серпні 2015 року ПАТ «ОСОБА_2 Русь» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором (а.с.70-73).

Предметом заявленого позову у справі, що розглядається, є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_4Ф за кредитним договором № 21949-20/13-1 від 07 березня 2013 року.

Судом встановлено, що у провадженні Волноваського районного суду Донецької області перебуває справа за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Русь» до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя Ромахов В.І.).

Проте місцевий суд не зазначив у чому полягає неможливість розгляду справи про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Сутність викладеного дає підстави для висновку, що суд зупинив провадження у справі з порушенням п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та всупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

В постанові Верховного Суду України № 6-73цс13 від 04 вересня 2013 року викладено правову позицію, відповідно до якої статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Посилання представників відповідачів на те, що розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_4 за кредитним договором буде визначено при розгляді цивільної справи за позовом ПАТ «ОСОБА_2 Русь» до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій також розглядається зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання зобовязань припиненими, являються неспроможними, оскільки під час розгляду даної справи, судом також буде перевіряться розмір заборгованості, в рахунок погашення якої ОСОБА_2 звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду на доцільність розгляду даної справи в одному провадженні зі справою № 221/3292/15ц за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_2 Русь» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням наведеного, постановлена у справі ухвала не може залишатись в силі та з підстав, передбачених ст.311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 307, 311 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Русь», в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 Русь» ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Л.І.Песоцька

ОСОБА_9