Єдиний унікальний номер: 448/653/15-ц
Провадження № 2/448/268/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08.10.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Стецика Я.Є.,

при секретарі - Тхір О.Т.,

з участю позивачки - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Мостиська державна нотаріальна контора та Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

08.07.2015року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її свекрусі - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, належало будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Зазначає, що ОСОБА_6 за життя своїм майном розпорядилася і заповіла таке, в тому числі вищезазначене будинковолодіння, своєму синові, а її (позивачки) чоловікова - ОСОБА_7

Стверджує, що останній спадщину прийняв, оскільки після смерті матері доглядав за будинком та обробляв земельну ділянку, а також проживав без реєстрації за вищевказаною адресою.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер. За життя такий своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, окрім неї, є їхні діти, які на спадкове майно не претендують.

Вказує, що після смерті чоловіка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, так як своєчасно звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття такої. Однак, у зв'язку з тим, що на будинковолодіння немає правовстановлюючих документів, позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати документ про право власності на таке.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на зазначене будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні.

Представники відповідача - Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судовому засіданні позов визнали.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, а подав копію спадкової справи за №80/2015, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_7, а також заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Треті особи - ОСОБА_4 та ОСОБА_5в судове засідання не з'явилися, а подали заяви, в яких зазначили, що проти позову не заперечують та просять розглянути справу без їх участі.

Представник третьої особи - Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області в судове засідання не з'явився і не повідомив про причину своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 до 15 квітня 1991 року (до часу введення в дію Закону України "Про власність") відносився до суспільної групи «колгоспний двір», а єдиним членом зазначеного двору, яка станом на 15.04.1991 року не втратила та зберегла право на частку в майні такого, була ОСОБА_6.

Крім ОСОБА_6, у спірному житловому будинку був також зареєстрований її племінник ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, однак такий, як вважає суд, не набув право на частку в майні зазначеного колгоспного двору, оскільки був лише формально зареєстрованим за вказаною адресою, але фактично там не проживав та не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Отже, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963року, які діяли станом на 15.04.1991 року і регулювали власність колгоспного двору, ОСОБА_6 набула право власності на майно, яке належало зазначеному колгоспного двору, в цілому.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. За життя, а саме 13.03.1981 року остання склала заповіт, яким усе своє майно заповіла сину - ОСОБА_7, який після смерті матері постійно проживав (без реєстрації) у спірному будинку, проводив у ньому поточні ремонти, обробляв земельну ділянку, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини.

Як видно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41728218 від 07.10.2015року спадкова справа після смерті ОСОБА_6 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто не звертався, тобто інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_7.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №80/2015, заведеної після смерті ОСОБА_7, за життя останній заповіту не складав. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дружина померлого ОСОБА_1, позивачка у справі, яка спадщину після смерті чоловіка прийняла, подавши до нотаріальної контори у відповідності до ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини.

Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом, а саме діти спадкодавця ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,треті особи у справі, у встановлений законом строк та порядок спадщину після смерті батька не прийняли і на таку не претендують, що вбачається із поданих ними до суду заяв.

Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, про що отримала відповідне повідомлення від завідувача Мостиської державної нотаріальної контори, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: довідками, виданими виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради №135, №137 та №138 від 02.03.2015року; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7; копією заповіту ОСОБА_6 від 13.03.1981 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_7; копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_7 та ОСОБА_1; листом Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/183 від 16.03.2015 року; довідкою КП «Мостиське РБТІ» 1870 від 07.04.2015 року; копією спадкової справи №80/2015, заведеної після смерті ОСОБА_7; Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.10.2015року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У першу чергу право на спадкування за законом, виходячи з положень ст.1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У ст.1268 ЦК України зазначається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадкове майно не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна, виходячи з положень ст.392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Підсумовуючи вищенаведене та враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_7 на час своєї смерті був власником спірного житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом його майна та прийняла спадщину після смерті чоловіка, беручи до уваги те, що інших спадкоємців, які претендують на спадщину, немає, суд приходить до висновку, що право власності на дане спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Враховуючи думку сторін, понесені позивачкою судові витрати по справі, як вважає суд, слід залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1268-1270, 1274, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя (підпис) Я.Є. Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є.Стецик

Рішення набрало законної сили:

«__»__________________20__ р.

Суддя Я.Є. Стецик