АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6788/2015 Головуючий 1 інст. Якуша Н.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

іменем України

02 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «КЕПІТАЛ ЕСТЕЙТ» ОСОБА_5, арбітражного керуючого ОСОБА_6, ОСОБА_7, третьої особи: публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про визнання договорів недійсними, визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 11.08.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на нежитлові приміщення на нежитлові приміщення 4-го поверху №№58-:-67, 69-:-76, 64а і 5-го поверху №77-:-86, 88-:-93, 83а будівлі літ «А» загальною площею 711,3 м.кв. по вул..Петровського буд.30/32 в м.Харкові, та про визнання недійсними договору купівлі-продажу вказаних приміщень, укладеного 27 лютого 2012 року ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражний керуючий ОСОБА_6 і Шкураті.М., та договору купівлі-продажу цих же приміщень, укладеного 01.04.2012 року між ОСОБА_8 і ОСОБА_5 відмовлено у повному обсязі. (т.2 а.с.а.с.38-41).

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне і необґрунтоване, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення ухвалено судом при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, що суд необґрунтовано відмовив у прийняття доказів, що судом надана неправильна оцінка доказів.

Обґрунтовуючи скаргу, представник позивача посилається на ті обставини, які були ним викладені в позовних заявах, на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 року, на те, що Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заборонено включати до складу ліквідаційної маси майно боржника, яке є предметом забезпечення виконання умов кредитного договору. Вважає, що спірне майно вибуло з власності позивача без її згоди, що ліквідатор ОСОБА_6 не мала права його відчужувати у звязку з незаконністю ліквідаційної процедури, запровадженої господарським судом Харківської області, в тому числі і за відповідною ухвалою цього суду від 13.02.2012 року. Вказує, що суд не зясував обсяг грошових коштів, виручених ліквідатором від продажу спірного майна та обсяг переданих коштів кредитору - ПАТ «ОТП Банк» з метою погашення заборгованості.

Також представник позивача в апеляційній скарзі посилається на те, що суд, усупереч вимог закону, не застосував поворот виконання скасованого судового рішення з метою поновлення порушених прав боржника ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_3, відповідачі ОСОБА_5, арбітражний керуючий ОСОБА_6, ОСОБА_8 та представник ПАТ «ОТП Банк» в судові засідання не зявилися, причину неявки не повідомили, хоча всі особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справу.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в апеляційній скарзі доводи.

Представник відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_5 ОСОБА_9 апеляційну скаргу не визнав і просив відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його постановленим у відповідності із законом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позивач спосіб захисту та межі позовних вимог визначив таким чином.

29 жовтня 2014 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_10, діючи за довіреністю, звернулася до суду з позовом від імені ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «КЕПІТЕЛ ЕСТЕЙД» (далі ТОВ«КЕПІТЕЛ ЕСТЕЙД») і ОСОБА_5 про визнання права власності, в якому просила визнати за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно, а саме:

на нежитлові приміщення 4-го поверху №№58-:-67, 69-:-76, 64а і 5-го поверху №77-:-86, 88-:-93, 83а будівлі літ «А» загальною площею 711,3 м.кв. по вул..Петровського буд.30/32 в м.Харкові.

Обгрунтовуючи позов, представник ОСОБА_3 ОСОБА_10, вказувала, що позивачу ОСОБА_3 ці приміщення належали на праві власності, а 29.05.2008 року за договором іпотеки вона передала їх ПАТ «ОТП Банк» в іпотеку. Постановою господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року ОСОБА_3, як фізичну особу-підприємця (далі ФОП) визнано банкротом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначена ліквідатором арбітражна керуюча ОСОБА_6 продала належні ОСОБА_3 спірні нежитлові приміщення в межах ліквідаційної процедури на відкритих торгах. Однак постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.04.2012 року зха апеляційною скаргою ПАТ «ОТП Банк» постанову господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року було скасовано, провадження у справі закрито.

На час звернення до суду з позовом фактично власником нежитлових приміщень є ОСОБА_5, як засновник ТОВ «КЕПІТЕЛ ЕСТЕЙД», а ОСОБА_3 позбавлена права власності на нежитлові приміщення, які передавала в іпотеку, не має чим погашати борг перед ПАТ «ОТП Банк».

Посилаючись на викладене, а також на ст.ст.41 Конституції України, ст.ст.16,316, 319, 392 ЦК України, просила задовольнити позов. (т.1а.с.5-7).

28.04.2015р. і 16.06.2015р. представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся з заявами про збільшення позовних вимог, просив залучити до справи у якості відповідачів арбітражного керуючого ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також просив визнати недійсними договори купівлі-продажу, а саме: договір купівлі-продажу від 27.02.2012 року, згідно якого ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражний керуючий ОСОБА_6 - , діючи на підставі постанови господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року, продала, а ОСОБА_7 купив вказаних у позові нежитлові приміщення, а також договір купівлі-продажу від 01.03.2012 року, згідно якого ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_5 купила ці нежитлові приміщення.

Доповнені позовні вимоги представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 обґрунтовував посиланням на те, що всі договори купівлі-продажу мають бути визнані недійсними, оскільки первісне відчуження відбулося в межах процедури банкротства арбітражним керуючим ОСОБА_6, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення договору купівлі-продажу №237 від 27.02.2012 року.

Заперечуючи проти позовів, представник відповідача ОСОБА_9 звернувся до суду з заявою «про застосування строку позовної давності» і просив відмовити у задоволенні позову з підстав, передбачених ч.ч.4,5 ст.267 ЦК України, вважаючи, що з позовами про визнання договорів недійсними уточнені позови ОСОБА_3 подані до суду поза встановленим ст.257 ЦК України трирічним строком позовної давності. (т.2 а.с.29-30).

В запереченнях на таку заяву представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 вказував, що ОСОБА_3 не знала про порушення її прав наслідок укладенні саме цих договорів і про них стало відомо лише з документів, які були витребувані судом за їх клопотанням. (т.2 а.с.34-35).

Судовим розглядом встановлено, а сторонам не оспорюється, що позивач ОСОБА_3 була власником нежитлових приміщень 4-го поверху №58-:63, 64а,64б,64в,64г,65-:-67,70-:-76, 5-го поверху №77-:-82, 82а, 83, 83а, 83б, 83в, 84, 85, 86, 86а, 88-:-93 літ А-5 загальною площею 711,3 кв.м, що розташовані в будинку №30/32 по вул. Петровського в м.Харкові, на підставі договору дарування від 01.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11

29.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» і громадянкою ОСОБА_3 укладено кредитний договір №СМ-SМЕ 70/187/2008, за умовами якого громадянці ОСОБА_3 надано кредит на споживчі цілі в сумі 1085000 доларів США.

В той же день, 29.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» і громадянкою ОСОБА_3 укладено договіріпотекиРМ-SМЕ701187/2008, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку нерухоме майно (нежитлові приміщення четвертого поверху №58-:-67, 69-:-76, 64а, 5-го поверху 377-:-86, 88-:-93, 83а, в літ А-5 загальною площею 711,3 кв.м., розташованих в буд. 30/32 по вул..Петровського в м.Харкові.

У 2011 році ОСОБА_3 звернулася до Господарського суду Харківської області як фізична особа підприємець (ФОП) в порядку ст.ст.47,49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з заявою про порушення справи про банкрутство у відношенні неї на тій підставі, що в результаті здійснення нею підприємницької діяльності утворилася заборгованість перед кредиторами, яку вона не має можливості погасити.

Постановою Господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року:

ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом; визнано такими, що настали, всі її зобовязання; визнано припиненими нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших фінансових санкцій за всіма зобовязаннями; скасовано арешти на майно боржника та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника; заборонено накладення нових арештів; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_12, які доручено виконати дії, повязані з ліквідацією ФОП ОСОБА_3;

зобовязано ліквідатора в строк до 27.12.2012 року виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, інвентаризаційні відомості, акти оцінки майна, відомості реалізації кожного обєкту ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу майна банкрута, акти приймання-передачі майна, звіт про виплачені кредиторам кошти, докази погашення кредиторської заборгованості по кожному кредитору окремо, реєстр погашених вимог кредиторів, довідки установ банку про рух грошових коштів, баланси, інші документи, що свідчать про виконану ліквідатором роботу по ліквідації банкрута. (т.1 а.с.10-11).

27 лютого 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (далі по тексту ПН ХМНО) ОСОБА_13 посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого на підставі протоколу №1 проведення аукціону на Товарній Біржі «Всеукраїнський Торгівельний Центр» від 03.02.2012 року ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - арбітражний керуючий ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_8 купив за 400000 грн. нежитлові приміщення 4-го поверху №58-:63, 64а, 64б, 64в, 64г, 65-:-67, 70-:-76, 5-го поверху №77-:-82, 82а, 83, 83а, 83б, 83в, 84, 85, 86, 86а, 88-:-93 літ А-5 загальною площею 711,3 кв.м, що розташовані в будинку №30/32 по вул. Петровського в м.Харкові, - ліквідаційною вартістю 400000 грн., які належали ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 01.04.2008 року (т.1 а.с.214-215).

01 березня 2012 року ПН ХМНО ОСОБА_14 посвідчено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за умовами якого ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_5 купила 400000 грн. нежитлові приміщення 4-го поверху №58-:63, 64а,64б,64в,64г,65-:-67,70-:-76, 5-го поверху №77-:-82, 82а,83,83а,83б,83в,84,85,86,86а,88-:-93 літ А-5 загальною площею 711,3 кв.м, що розташовані в будинку №30/32 по вул. Петровського в м.Харкові (т.1 а.с.199-200).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24 квітня 2012 року задоволено апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк», постанову господарського суду Харківської області від 27.12.2011 року у справі №5023/10128/11 за заявою ФОП ОСОБА_3 про визнання банкрутом скасовано, провадження у справі №5023/10128/11 припинено з підстав, передбачених п.1-1 частини 1 ст.80 (відсутній предмет спору), п.п.3,4 ст.104 ГПК України (т.1 а.с.12-15).

Скасовуючи постанову господарського суду Харківської області Харківський апеляційний господарський суд вказував, що ФОП ОСОБА_3 не надано доказів, які б свідчили про загрозу неплатоспроможності, як цього вимагає частина 2 статті 7 Закону про банкрутство.

З інформації, наданої Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції, вбачається, що станом на 01.04.2015 року власником нежитлових приміщень 4-го поверху №58-:-63, 64а, 64б, 64в, 64г, 65-:-67, 70-:-76, 5-го поверху, та №77-:-82, 82а, 83, 83а, 84, 85, 86, 86а, 88-:-93, загальною площею 711,3 м.кв. в літ «А-5» будинку 30/32 по вул..Петровського в м.Харкові є ТОВ «КЕПІТАЛ ЕСТЕЙТ» згідно запису про реєстрацію права власності від 23.09.2014 року. (т.1 а.с.14,15).

Даних про підстави набуття товариством «КЕПІТАЛ ЕСТЕЙТ» прав власності на вказані нежитлові приміщення позивач не надав, а матеріали справи таких не містять.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання прав власності на нежитлові приміщення та про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень від 27.02.2012 року та від 01.03.2012 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставини, посилаючись на які вона просила визнати за нею право власності на ці приміщення, а також у звязку з тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки суд вирішив справу згідно із законом. Рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Справа розглянута і рішення ухвалене у відповідності до тих меж і того способу захисту порушених прав, які обрав позивач і які суд з власної ініціативи змінювати не має повноважень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд правильно посилався на п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року і зазначив, що ОСОБА_3 не є стороною оспорених договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, з віндикаційним позовом не зверталася, а відтак її вимоги про визнання угод недійсними з застосуванням реституції не підлягають задоволенню.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, в тому числі і позивачу ОСОБА_3 та її представникам, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Апеляційний суд відхиляє, як безпідставні, доводи апелянта про те, що суд не зясував обставини вибуття спірного майна з власності ОСОБА_3, що суд безпідставно не прийняв докази, оскільки суд зясовує обставини на підставі наданих доказів і, з огляду на засади змагальності та диспозитивності, не наділений правом самостійно, з власної ініціативи визначати спосіб захисту та збирати докази.

Передбачений ч.4 ст.10 ЦПК України обовязок суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи також має певні межі, вихід за які може бути розцінений як ознаку упередженості.

Саме сторона, а у даному випадку позивач та її представники зобовязані доводи обставини, на які посилаються як на під ставу своїх вимог.

Доведення полягає у поданні суду належних та допустимих доказів у визначеному законом порядку і спосіб.

Попри визначений ст.ст.10, ч.ч.2,3 ст.27, ст.60, ст.131, 137 ЦПК України обовязок сторони доводи обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог шляхом подання суду належних та допустимих доказів, до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи, суд першої інстанції неодноразово змушений був відкладати судові засідання, оголошувати перерви, задовольняючи поступово заявлені клопотання представників позивача про витребування доказів, без належного обґрунтування поважності причин, за яких вони не надали їх у передбаченому процесуальним законом порядку і строки.

Разом з тим, саме ОСОБА_3, як сторона у розглянутій господарським судом Харківської області справі №5023/10128/11, відповідно до вимог ст.22 Господарського процесуального кодексу України, має право знайомитися з матеріалами цієї справи, робити витяги, знімати копії, у тому числі і матеріалами звіту арбітражного керуючого ОСОБА_15 про ліквідацію ФОП ОСОБА_3, а у відповідності до вимог ст.ст.10, 27, 60, 131 ЦПК України, надати зазначену інформацію Київському районному суду м.Харкова з метою доведення обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Не відповідають обставинам справи і доводи представника позивача про те, що ОСОБА_3, начебто, не знала про продаж ліквідатором ОСОБА_15 переданих в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» нежитлових приміщень, оскільки саме за ініціативи ОСОБА_3, яка, діючи як ФОП, звернулася до господарського суду з заявою про визнання її банкрутом, усвідомлюючи усі можливі правові наслідки здійснення процедури ліквідації боржника.

Та обставина, що оборудка по виведенню нерухомого майна з-під обтяження іпотекою з застосуванням певних схем використання процедури банкрутства не звершилася бажаним результатом у звязку з оскарженням постанови господарського суду від 27.12.2011р. іпотекодержателем ПАТ «ОТП Банк» не є обставиною, яка свідчить про під ставність позовних вимог ОСОБА_3

Також суд апеляційної інстанції відхиляє посилання представника позивача як на підставу скасування рішення суду на те, що Київський районний суд м.Харкова не вирішив питання про поворот виконання рішення, оскільки вирішення питання про поворот виконання постанови господарського суду, згідно вимог ст.122 Господарського процесуального кодексу України, відноситься до повноважень відповідної інстанції господарського суду (апеляційної чи касаційної інстанцій).

У порядку цивільного судочинства рішення апеляційною чи касаційною інстанціями у справі за участю ОСОБА_3 у якості сторони, не переглядалося, а відтак Київський районний суд м.Харкова не мав повноважень і підстав для вирішення питань, передбачених ст.380 ЦПК України.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307. ст.ст.308. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_1