Дата документу 28.01.2015
Провадження № 2/334/230/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 січня 2015р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого

судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, суд, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю. В заяві вказала, що з 01 липня 2014 року вона стала власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,54 кв.м., житловою 32,27 кв.м., а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказане право власності втратили, тому позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття їх з реєстрації за вказаною адресою та виселення.

В судовому засіданні представника позивача позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила його задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно, у встановленому законом порядку.

Суд вважає можливим, керуючись ст.ст.76,169,224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого 20 червня 2014 року начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, майно боржника ОСОБА_4 придбала ОСОБА_1, за ціною 211 909,50 коп.

01 липня 2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 відповідно до ст. 47 ЗУ "Про іпотеку" та на підставі акта державного виконавця від 20 червня 2014 року ОСОБА_1 видано свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №1153, яким посвідчив, що їй належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,54 кв.м., житловою 32,27 кв.м., вартістю 211 909,00 грн. На підставі вказаного свідоцтва було проведено державну реєстрацію права власності, що підтверджується витягом №23673431 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Отже, з 01 липня 2014 року позивачка є єдиним законним власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 57,54 кв.м., житловою 32,27 кв.м., а відповідачі вказане право власності втратили.

Однак, станом на теперішній час відповідачі зареєстровані та продовжують у вказаній квартирі, яка їм більше не належить, порушуючи при цьому її права на вільне користування та розпорядження належним їй майном, в повній мірі обмежуючи право власності.

Факт проживання та реєстрації відповідачів за адресою в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується Довідкою ЦОА №13 МКП "Основаніє" від 29.07.2014 року за №2808.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Після реалізації квартири з прилюдних торгів, відповідачі втратили право власності на вказану квартиру, а отже і право користування квартирою, оскільки відповідно до п.8 ч. 1 ст. 346 ЦК України підставою припинення права власності є звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Таким чином, відповідачі без відповідних правових підстав самовільно займають вищезазначену квартиру.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно із ч.1 ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться в судовому порядку.

Безпідставне користування відповідачами квартирою всупереч волі позивача, порушує право останнього на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, передбачене ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", до якої Україна приєдналася 17.07.97 року, відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, судового рішення яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі порушують право власності позивача, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн. солідарно.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,224-228 ЦПК, ст.ст.16,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст.109,116,150 Житлового кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4. (і.н.НОМЕР_2), зареєстрованій за адресою АДРЕСА_2, перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (і.н.НОМЕР_3), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і.н. НОМЕР_1) із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Позбавити права користування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (і.н.НОМЕР_3), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і.н. НОМЕР_1) квартирою АДРЕСА_1, шляхом зняття їх з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (і.н.НОМЕР_3), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і.н. НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4. (і.н.НОМЕР_2), зареєстрованій за адресою АДРЕСА_2, судовий збір в сумі 243(двісті сорок три) гривні 60коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було ухвалене рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач може оскаржити заочне рішення шляхом подачі заяви про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання рішення.

Суддя: Мусієнко Н. М.