Справа № 450/1139/15-ц Провадження № 2/450/1136/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2015 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

за участю :

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності та зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, третя особа : Пустомитівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності., -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_8 в якому просять визнати недійсним рішення виконкому ОСОБА_9 сільської ради №220 від 08.12.1995 року „Про надання дозволу ОСОБА_10 на оформлення права власності на будинок № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області та свідоцтво про право власності від 20.12.1995 року, видане на імя ОСОБА_10 ОСОБА_9 сільською радою, зареєстроване в реєстрову книгу № 4 за реєстровим номером 911

В обгрунтування своїх вимог позивачі покликаються на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в с. Сокільники, Пустомитівського району, було збудовано будинок із господарськими будівлями під № 159 по вул. Івана Франка. Проте, у 1995 році відповідач ОСОБА_8 маючи заповіт від ОСОБА_10 скривши від сільської ради, що ОСОБА_10 помер у 1998 році, а ОСОБА_11 жива і має право на будинок, як і її чоловік отримав рішення № 220 від 08.12.1995 року ОСОБА_9 сільської ради про можливість оформлення права власності на житловий будинок № 159 по вул. Ів.Франка, в с. Сокільники за абакою Т.О. в цілому. Ніякої заяви, при прийнятті вказаного рішення , від ОСОБА_10 не поступало і не могло поступати, так як на той час він вісім років був мертвим. Також не було заяв від інших осіб, які проживають у вказаному будинку. Дане рішення ОСОБА_8 та його дружина скрили від усіх, хто проживав у вказаному будинку. В подальшому, всупереч вимог ст. 28 КпШС на підставі недійсного рішення відповідачем виготовлено свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 20.12.1995 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали та просять суд задоволити повністю.

В судому засіданні представники відповідача ОСОБА_8 за дорученням ОСОБА_4 та ОСОБА_5І позовні вимоги заперечили частково та підтримали зустрічним позов ОСОБА_8 до позивачів за первісним позовом, в якому просять суд визнати недійсним свідоцтво про право власності від 20.12.1995 року, видане ОСОБА_10 ОСОБА_9 сільською радою на підставі рішення виконкому №220 від 08.12.1995 року на 1/8 частину будинку № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області та рішення виконкому ОСОБА_9 сільської ради №220 від 08.12.1995 року в частині надання дозволу ОСОБА_10 на оформлення права власності на 1/8 частину будинку № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області.

Свої заперечення по первісному позову та вимоги за зустрічним позовом представники позивача ОСОБА_8 мотивують тим, що 07.10.1988 року, позивача батько, ОСОБА_10 помер, залишивши заповіт, згідно умов якого заповів 1/2 свого майна своїй дружині - ОСОБА_11, та 1/2 частину позивачу, ОСОБА_8.

28.01.2003 року померла позивача мати, ОСОБА_11, залишивши заповіт, згідно умов якого належне їй на час смерті майно заповіла братові позивача, а відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_6.

Окрім цього, ОСОБА_11 до дня своєї смерті не заявляла жодних вимог щодо оскарження заповіту, виданого ОСОБА_10, більше того, особисто подала нотаріусу заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого чоловіка на 1/2 частину спадкового майна. А відтак, вказаний будинок не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_11, а при складенні ОСОБА_12 заповіту в користь своєї дружини та сина, жодним чином не були порушені права ОСОБА_11.

Дані обставини встановлені рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2014 року, а відтак у відповідності до ст. 61 ЦПК України не підлягають подальшому доведенню.

Таким чином, після смерті ОСОБА_12, позивач разом з матірю ОСОБА_13 успадкували в рівних частинах будинок № 159 в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області.

Дані обставини є також встановленими рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 червня 2014 року, а відтак у відповідності до ст. 61 ЦПК України не підлягають подальшому доведенню.

Однак, як вбачається з довідки ОКП «БТІ та ЕО» №2/9540 від 01.09.2014р., згідно інвентаризаційних матеріалів будинок №159 по вул. І.Франка, с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області зареєстрований на праві спільної часткової власності позивачем, ОСОБА_8 1/2 частина (на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Пустомитівською державною нотаріальною конторою від 17.02.1996р.; за ОСОБА_10 - 1/8 частина згідно свідоцтва про право власності від 20.12.1995р., виданого ОСОБА_9 сільською радою на підставі рішення виконкому №220 від 08.12.1995р., за ОСОБА_6 - 3/8 частин згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого Пустомитівською державною нотаріальною конторою від 04.08.2005р. Разом з тим, такі документи були видані без належних правових підстав.

Зокрема ОСОБА_10, який помер у 1988 році, даний будинок належав в цілому на праві особистої приватної власності.

Станом на дату видачі виконкомом ОСОБА_9 сільської ради оскаржуваного рішення була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_10, а відтак вказаним рішенням відповідачем ОСОБА_9 сільською ради Пустомитівського району Львівської області було незаконно зменшено частку належного покійному спадкодавцю майна.

На підставі наведеного позивачі просять суд позов задоволити.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову є підставні та підлягають задоволенню повністю, позовні вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають, з наступних підстав :

сторонами у судовому засіданні визнано та згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню та обставина, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією і тією ж особою батьком ОСОБА_6, ОСОБА_8 та чоловіком ОСОБА_11.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорення. Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставою визнання недійсним такого акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Тобто, підставою визнання недійсним такого акта є обов'язковою наявність двох умов: невідповідність вимогам закону та порушення внаслідок цього прав чи інтересів особи, яка звернулась за їх захистом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справві не підлягають доказуванню, ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в с. Сокільники, Пустомитівського району, було збудовано будинок із господарськими будівлями під № 159 по вул. Івана Франка.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_14, а саме 06.09. 1998 року склав заповіт посвідчений ОСОБА_15 секретарем виконкому ОСОБА_9 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №14. Згідно вказаного заповіту належний ОСОБА_14 житловий будинок, а також інше майно де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі, все те що йому буде належати на день смерті та на що він за законом буде матиме право, останній заповів по 1 / 2 частині дружині ОСОБА_11 та сину ОСОБА_8.

07.10.1988 року ОСОБА_14 помер, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії ІІ СГ № 429296 від 08.10. 1988 року.

Встановлено, що 17.02. 1996 року ОСОБА_16 державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 531. Відповідно до зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцями зазначеного в заповіт майна ОСОБА_14 померлого 07.10. 1988 року є ОСОБА_11 та ОСОБА_8, в рівних частинах кожному. Спадкове майно складається із житлового будинку, який розміщений в с. Сокільники, вул. І. Франка, 159, Пустомитівського району, Львівської області та складається з пяти житлових кімнат, житловою площею 79, 4 кв.м. та кухні. До житлового будинку відносяться: два гаражі, сарай, вбиральня, криниця. Цей житловий будинок належить померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом ОСОБА_9 сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області 20.12. 1995 року, яке зареєстроване у Львівському МБТІ 20.12. 1995 року за р. № 911 на підставі рішення виконкому ОСОБА_9 сільської ради №220 від 08.12.1995 року.

Згідно положення ст. 9 ЦК України 1963 року, цивільна правоздатністю особи (здатність мати цивільні права і обов'язки) виникає в момент її народження і припиняється з смертю.

Згідно положення ст. 10 ЦК України 1963 року, яка визначає зміст правоздатності громадян, - громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, мати права автора твору науки, літератури і мистецтва, відкриття, винаходу, раціоналізаторської пропозиції, промислового зразка, а також мати інші майнові та особисті немайнові права.

Згідно положення ст. 11 ЦК України 1963 року, здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Згідно вищевказаних норм Закону, поняття цивільної правоздатності є ширшим поняттям ніж цивільна дієздатність. Цивільну дієздатність може мати особа, яка має цивільну правоздатність. Очевидно, що цивільна дієздатність, як і цивільна правоздатність припиняється у зв'язку із смертю особи. Після смерті фізичної особи, вона не може набувати цивільних прав.

З наведеного слідує, що з часу смерті ОСОБА_14, який згідно Свідоцтвом про смерть серії ІІ СГ № 429296 від 08.10.1988 року, помер 07.10.1988 року, цивільна правоздатність, останнього була припинена, тобто він не міг набувати цивільних прав.

Таким чином, оскаржуване рішення виконкому ОСОБА_9 сільської ради №220 від 08.12.1995 року „Про надання дозволу ОСОБА_10 на оформлення права власності на будинок № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області та свідоцтво про право власності від 20.12.1995 року, видане ОСОБА_9 сільською радою на підставі рішення виконкому №220 від 08.12.1995 року на будинок № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, зареєстроване в реєстрову книгу № 4 за реєстровим номером 911 на імя ОСОБА_10, тобто через вісім років після смерті останнього є недійсними та порушують майнові права спадкоємців майна ОСОБА_12, які є сторонами у справі.

Що стосується позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_8 про визнання недійсним оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності в частині передачі у власність ОСОБА_10 1/8 частині житлового будинку під № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, суд вважає такі вимоги безпідставними, та такими, що повністю спростовуються встановленими судом обставинами справи та наявними доказами, так як оскаржуваним рішенням № 220 від 08.12.1995 року ОСОБА_10 надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок під № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області в цілому на підставі якого в подальшому видано свідоцтво про право власності від 20.12.1995 року на вищевказаний житловий будинок в цілому.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 209, 212, 222 ЦПК України, ст.ст. 13, 15, 16, 328 ЦК України, Законом України „Про місцеве самоврядування в Україні, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Визнання недійсним рішення виконкому ОСОБА_9 сільської ради №220 від 08.12.1995 року „Про надання дозволу ОСОБА_10 на оформлення права власності на будинок № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області.

Визнати недійсним свідоцтва про право власності від 20.12.1995 року, видане на ім'я ОСОБА_10 ОСОБА_9 сільською радою на підставі рішення виконкому №220 від 08.12.1995 року на будинок № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, зареєстроване в реєстрову книгу № 4 за реєстровим номером 911.

В задоволенні позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_8 про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 20.12.1995 року, видане на ім'я ОСОБА_10 ОСОБА_9 сільською радою на підставі рішення виконкому №220 від 08.12.1995 року на 1/8 частину будинку № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області та рішення виконкому ОСОБА_9 сільської ради №220 від 08.12.1995 року в частині надання дозволу ОСОБА_10 на оформлення права власності на 1/8 частину будинку № 159 по вул. Івана Франка, в с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1