АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1645/2015 Головуючий у І інстанції - Леонтюк Л.К.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення авансу та штрафних санкцій за користування грошовими коштами та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення неустойки (штрафу),

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення авансу та штрафних санкцій за користування грошовими коштами , обґрунтовуючи вимоги тим, що 26.03.2011 року між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, на виконання якого позивач передав відповідачу аванс у розмірі 24000 грн., проте основний договір сторонами укладено не було, грошові кошти відповідач не повернув. З урахуванням уточнень позивач просив стягнути з відповідача аванс та відсотки за користування безпідставно збереженими коштами у розмірі 49 899, 61 грн., а також сплачений ним судовий збір.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (штрафу) у зв'язку із невиконанням договірних зобов'язань, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (штраф) в розмірі 24000 грн. у зв'язку із невиконанням договірних зобов'язань, як передбачено договором.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року первісні позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аванс згідно з договором від 26.03.2011 року у розмірі 24000 грн. та судовий збір. В решті позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 49 899,61 грн. та судовий збір, вказуючи на порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та ухвалити рішення, яким повністю задовольнити зустрічний позов та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (штраф) в розмірі 24000 грн., в іншій частині рішення залишити без змін, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції представники апелянтів та представник ОСОБА_4 підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що 26.03.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір, предметом якого була передача та отримання авансу для цілей організації та підписання в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, і яку позивач мав намір придбати, а відповідач відчужити . Даний договір був укладений у простій письмовій формі. /а.с. 8/.

На виконання умов цього договору, а саме п.3., позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 24000 грн., що було еквівалентом 3000 доларів США, з метою організації укладання договору купівлі-продажу належної на праві власності відповідачу нерухомості.

Відповідно до п.6. договору, строк його дії був визначений сторонами до 18.05.2011 року, тобто до цього часу сторони повинні були виконати всі взяті на себе за договором зобов'язання, визначені сторонами виключно з метою організації укладання договору купівлі-продажу належної на праві власності відповідачу нерухомості (квартири), однак, такий договір купівлі-продажу укладений сторонами не був, через відсутність коштів у позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що передані ОСОБА_2 кошти не були завдатком, а були авансом, оскільки договору купівлі-продажу між сторонами укладено не було, а була лише домовленість укласти такий договір в майбутньому.

Аванс за правилами ст.. 546 ЦК України не виконує забезпечувальної функції, а виконує лише функцію попередньої оплати, а тому аванс , незалежно від того з чиєї вини договір не відбувся, повинен бути повернутий.

Так як позивач не надав достовірних доказів того, що кошти ним були передані в доларах США, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що підстав для застосування курсу долару США до гривні немає.

ІзДоговору вбачається, що кошти були передані в розмірі двадцять чотири тисячі гривень ( а.с.8), тому суд прийшов до правильного висновку про повернення саме 24 000 гривень.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції в тій частині, що аванс не може бути трансформований в неустойку, а тому відмовив в задоволенні зустрічного позову про стягнення 24 000 грн як неустойки за невиконання ОСОБА_2 зобов'язання укласти в майбутньому угоду.

Відповідно до ст.. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Суд визначився із характером правовідносин, які склалися між сторонами, і прийшов до правильного висновку про те, що із Договору, укладеного між сторонами, зобов'язання не виникли, а лише було висловлено намір в майбутньому укласти договір, а тому позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають, оскільки неустойкою можуть бути забезпечені лише зобов'язання , а не наміри.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог за основним позовом та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційних скаргах.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :