Справа № 740/3277/15 Провадження № 22-ц/795/2059/2015 Головуючий у I інстанції Пантелієнко В. Г. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді -Губар В.С.,

суддів - Висоцької О.В., Мамонової О.Є.,

при секретарі Козлачковій Ю.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігова цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк про визнання недійсним п. 6.2. ст. 6 договору про надання відновлювальної кредитної лінії,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ„Укрсоцбанк про визнання недійсним п. 6.2. ст. 6 договору про надання відновлювальної кредитної лінії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Позивач просить визнати пункт договору щодо третейського застереження недійсним, посилаючись на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». Позивач вказує на те, що при підписанні кредитного договору їй не було надано письмового Регламенту Постійно діючого Третейського суду, що виключало можливість її ознайомлення з умовами розгляду справи у третейському суді. Апелянт посилається на те, що в тексті третейської угоди не визначений предмет спору, з якого сторони можуть звернутися з позовом до третейського суду. Апелянт наполягає на тому, що третейська угода не відповідає вимогам цивільного законодавства, а тому третейська угода є нікчемною згідно ст. 228 ЦПК України.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином сповіщений. Відповідно до вимог ст.305 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційним судом з матеріалів справи встановлено наступне.

16 травня 2008 року між ПАТ „Альфа-Банк та ОСОБА_1 укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №961/5-84, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 47 000 доларів США, процентна ставка за користування яким 14,00% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту - 15.05.2016 року.

Пунктами 6.2 кредитного договору сторони визначили, що у відповідності до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» розгляд спору, що може виникнути у зв'язку з цим договором, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків у відповідності до його регламенту.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним третейського застереження, суд першої інстанції зазначив, що третейська угода про передачу спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав; на час укладення договору закон не містив заборони на розгляд третейськими судами справи у спорах щодо захисту прав споживачів.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про третейські суди», сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Можливість укладення третейської угоди у вигляді третейського застереження в договорі передбачена ч.1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди». Підписуючи кредитний договір, ОСОБА_1 погодилася з його умовами, в тому числі і щодо розгляду спорів у третейському суді.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 року у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз. 7, 11 ст. 2, ст. 3, п. 9 ст. 4 та розділу VІІІ «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди», визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених в ст. 6 Закону України «Про третейські суди», оскільки Конституція України визнає право на будь-який незаборонені законом засобами захистити свої права. Відтак, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення ч.1, 2, п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не грунтуються на законі і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди, що передбачено ч. 2 ст. 12 Закону України „Про третейські суди.

Отже, на час укладення між сторонами кредитного договору 16.05.2008р., визначення умовами договору третейського застереження не суперечило чинному законодавству і не порушувало прав і охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1, яка за власним волевиявленням погодилась із запропонованими умовами кредитного договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів про те, що вона при укладенні договору діяла не на свій розсуд та не за власним бажанням.

Крім того, рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ „Укрсоцбанк про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Зазначене судове рішення ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2015 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.10.2015 р. залишено без змін і набрало законної сили та згідно до ст. 61 ЦПК України є преюдиціальним при вирішенні цього спору.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не містять передбачених законом підстав для його скасування. Відтак, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін,

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319,324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: