Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Ткаченко І. І.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Подільський районний відділ Головного управління Держаної міграційної служби України в місті Києві (ВГІРФО Подільського району м.Києва) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2015 р. позивач звернувся до суду м.Києва з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 яка належить позивачу на праві власності. Позов мотивований тим, що позивач володіє правом приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі технічного паспорту, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрацій права власності на об'єкти нерухомого майна від 09.11.2007 р. В будинку позивача прописана відповідач - рідна сестра ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.), яка вже понад 12 місяців не мешкає в будинку. Проживання разом з нею в одному будинку стало зовсім нестерпним, адже відповідач зловживає алкогольними напоями, поводила себе агресивно, часто влаштовувала сварки та принижувала позивача перед сусідами. Через вказані обставини позивач була вимушена заборонити сестрі мешкати у вказаному будинку, однак, маючи ключі від будинку, вона час від часу з'являється у будинку та забирає речі. Крім того, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, не виконуючи свої обов'язки, передбачені ст.ст.64, 78 ЖК України. На теперішній час відповідач уникає зустрічей та ухиляється від добровільної виписки та повернення ключів від будинку. Реєстрація та проживання відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися будинком, чим порушуються права позивача, передбачені ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319 ЦК України, та завдає матеріальних збитків, оскільки збільшуються комунальні послуги. Посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України, вважає, що відповідач, яка не мешкає у будинку понад рік, втратила право на користування даним житловим приміщенням, а тому може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, додавши, що власником вищевказаного будинку позивач є на підставі договору дарування від 28.12.2004 р. Відповідачка в будинку не мешкає з жовтня 2014 р.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що у вищевказаному житловому будинку вона постійно мешкає з народження, зареєстрована ще з 1986 р. (коли власниками будинку були її батьки). Зі вказаного часу вона постійно там проживає, має окрему кімнату, де знаходиться її речі та меблі. Іншого житла, крім вказаного будинку, вона не має. На оплату комунальних послуг передає позивачу частково грошові кошти.

Представник третьої особи, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляду справи бек участі 3 особи.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 28.12.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром 3661, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить жилий будинок АДРЕСА_1 Вказаний будинок позивач отримала в дар від батька ОСОБА_5.

Відповідач по справі ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача.

Як вбачається з наданих сторонами документів, на час розгляду справи у вищевказаному будинку зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - з 14.06.1973 р., відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - з 13.11.1986 р., мати сторін по справі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, - з ІНФОРМАЦІЯ_4.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка з боку позивача ОСОБА_6 показала, що позивач та відповідач є її дочки, які добре живуть в будинку та вона хоче, щоб вони і надалі жили всі разом.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка з боку позивача ОСОБА_7, яка є подругою позивача, показала суду, що вона 1 раз на місяць приходить в спірний будинок, в якому відповідач буває наїздами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка з боку позивача ОСОБА_8, який є двоюрідним братом сторін по справі, повідомив суду про те, що в будинок приїжджав періодично та ОСОБА_3 там не бачив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка з боку позивача ОСОБА_9, який також є двоюрідним братом сторін по справі, суду показав, що вже 10 років не був у спірному будинку.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка з боку відповідача ОСОБА_10, яка є двоюрідною сестрою сторін у справі, суду показала, що ОСОБА_3 передала вала гроші на будинок, про що знає зі слів останньої, але з 2010 р. свідок не приходить у спірний будинок.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка з боку відповідача ОСОБА_11, який є чоловіком свідка ОСОБА_10, повідомив суду про те, що слів своєї дружини знає, що ОСОБА_3 передавала в листопаді 2015 р. гроші на комунальні витрати. В 2015 р. він не був у спірному будинку, але кожний день проходив мимо нього.

Як вбачається з позову ОСОБА_1, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, як таку, що не користується ним без поважних причин більш 6 місяців, з правовим обґрунтуванням позовних вимог - статті 71 та 72 ЖК України. Між тим, вказані правові норми регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються ст.405 ЦК України та главою 6 ЖК України, яка передбачає користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, оскільки позивач є власником спірного житлового приміщення.

Згідно зі ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за позовами фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зміна підстав позовних вимог у встановленому законом порядку позивачем не здійснена.

Таким чином, суд не може вийти за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку позивача, який відноситься до приватного житлового фонду, саме на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, що передбачає визнання втративши право користування житловим приміщенням наймача (членів його сім'ї) житлового приміщення державного житлового фонду. А відтак доводи позивача та його представника, показання свідків не мають правового значення для вирішення спору по суті.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позов ОСОБА_1 не заснований на законі, тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст.71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 208-209, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Подільський районний відділ Головного управління Держаної міграційної служби України в місті Києві (ВГІРФО Подільського району м.Києва) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова