Справа №521/2580/15-ц
Провадження №2/521/4637/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» грудня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилався на те, що 27.10.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення про ДТП, що сталося 26.10.2014 року о 18 год. 45 хв. на вул. Балківській в м. Одеса, за участю транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 Разом із повідомленням, позивачу було надано копію поліса обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АС/6836220, проте, в зазначений бланк поліса АС/6836220 було передано ОСОБА_4, начальнику управління страхування в м. Одесі та Одеській області 05.06.2013 року за актом передачі полісів №АГ00460. Станом на 11.02.2015 року бланк № АС/6836220 втрачено, інформацію про що було подано в Моторне (транспортне) страхове бюро України, а також було опубліковано відповідне повідомлення в газеті «Урядовий курєр» 11.04.2014 року. Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» не надходило жодної інформації про його реалізацію, як також не надходило за ним грошових коштів, в якості сплати страхового платежу. Отже, оскільки бланк поліса АС/6836220 було втрачено і відповідно він не укладався ТДВ СК «Альфа-Гарант» з жодною особою, і як наслідок його не було оплачено, його місцезнаходження до цього часу ТДВ СК «Альфа-Гарант» не відомо. У звязку із зазначеними обставинами представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у задоволені позову з наступних підстав. 04.11.2013 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем було укладено договір страхування, який містить підпис ОСОБА_4 начальника управління страхування в м. Одесі та Одеській області а також печатку ТДВ СК «Альфа-Гарант», таким чином письмова форма договору страхування була дотримана, що підтверджується оригіналом договору страхування. Окрім того, відповідачем було здійснено страховий платіж розміром 560 грн. 57 коп, про що він має документальні докази, тому відповідач не повинен нести відповідальність за дії представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо передачі коштів безпосередньо ТДВ СК «Альфа-Гарант». Як зазначено позивачем, ним 11 квітня 2014 року було опубліковано повідомлення в газеті «Урядовий курєр» щодо втрати бланку полісу № АС/6836220, однак «втрата» бланку полісу страхування у 2014 році не впливає на дійсність договору страхування, укладеного позивачем у 2013 році.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору страхування - полісу АС№3734932 від 14.05.2013р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був укладений між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», необхідно - залишити без задоволення за наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір страхування, оформлений полісом № АС/6836220 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як володільця автомобіля HYUNDAI, державний номерний знак НОМЕР_3.

Згідно з договором страхування ОСОБА_1, як страхувальник, зобов'язався сплатити на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (страховика) страховий платіж взамін зобов'язання останнього протягом одного року відшкодовувати завдану третім особам шкоду під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбудеться за участю забезпеченого транспортного засобу «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3.

На підтвердження укладення договору страхування відповідачеві 04.11.2013 року було видано поліс № АС/6836220.

27.10.2014 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення про ДТП, що сталося 26.10.2014 року о 18 год. 45 хв. на вул. Балківській в м. Одеса, за участю транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 і транспортного засобу «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору страхування недійсним, позивач, як на підставу задоволення своїх вимог послався на те, що спірний договір не відповідає внутрішній волі позивача, був укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника позивача, що бланк страхового полісу не був реалізований та страхувальником не було внесено страховий платіж.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування " від 07 березня 1996 року (з відповідними змінами) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В судовому засіданні встановлено, що 04 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір страхування, оформлений полісом № АС/6836220обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як володільця автомобіля «HYUNDAI», державний номерний знак НОМЕР_3.

На підтвердження факту укладення договору страхування відповідач надав суду оригінал полісу № АС/6836220 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був досліджений в судовому засіданні, зі змісту якого вбачається, що сторони під час укладення договору страхування дійшли згоди з усіх істотних умов договору, даний договір містить необхідні реквізити, в тому числі підпис стахувальника і агента страховика та печатку страховика.

Таким чином, наведне вище спростовує доводи позивача щодо фактичного неукладення договору страхування між сторонами.

Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлене договором.

Відповідно до ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо:

1) його укладено після настання страхового випадку;

2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.

Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з вимогами ч.2, ч.3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Суд вважає, що посилання позивача як на підставу задоволення своїх вимог на те, що спірний договір старахування від імені позивача був укладений якоюсь фізичною чи юридичною особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника позивача, є необгрунтованим та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

За актом передачі полісів №АГ00460 від 05.06.2013 року Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» передало бланки полісів добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в тому числі бланк полісу АС/6836220 - начальнику управління страхування в м.Одесі та Одеській області ОСОБА_4

Враховуючи, що бланк полісу АС/6836220 було передано за актом передачі полісів №АГ00460 від 05.06.2013 року начальнику управління страхування в м.Одесі та Одеській області ОСОБА_4, який на момент укладення спірного договору страхування перебував у трудових відносинах з позивачем та обіймав посаду начальника управління страхування в м.Одесі та Одеській області, і що відповідно до положення про Управління страхування в м. Одесі та Одеської області основним завданням та функцією Управління були організація та здійснення страхування в регіоні, та з врахуванням того, що на дату укладення договору страхування з ОСОБА_1М у начальника управління страхування в м.Одесі та Одеській області ОСОБА_4М знаходилася кругла печатка "Для договорів №44", яка міститься на договорі страхування, то суд дійшов висновку, що спірний договір страхування був укладений уповноваженою особою страховика, який мав необхідний обсяг цивільної дієздатності представника позивача.

Посилання позивача на невідповідність договору страхування ч.3 ст.203 ЦК України також є необгрунтованим та безпідставним, оскільки з полісу № АС/6836220 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що від імені страховика його підписано агентом. Строк його дії починається з 00 годин 00 хвилин 05.11.2013 року до 04.11.2014 року. Страховий платіж у розмірі 527 грн. 60 коп. сплачено 04.11.2013 року. Також вказано, що договір набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, в примітці зазначено, що страхувальнику видано спеціальний знак АС № 6836220. Наведене свідчить про те, що сторонами в договорі страхування узгоджені усі істотні умови та містяться всі необхідні реквізити.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтетю 61 цього Кодексу.

З урахування встановленого та відповідно до положень вказаних вище норм законодавства суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності правочину, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягають компенсації понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 11-1, 15, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про визнання договору страхування недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ