№ 312/251/15-ц
№ 2/312/90/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

16 грудня 2015 року с. Велика Білозерка

Великобілозерський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Рогоза А.Ю.

при секретарі Сиротюк Л.В.

за участю прокурора Вітюка А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Велика Білозерка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування - Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення матері батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав, в якій зазначає, що на обліку служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області перебувають малолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах, оскільки мати - ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дітей. Крім того, вказана сім'я перебуває на контролі Великобілозерської сільської ради, оскільки відповідач характеризується як особа схильна до вживання спиртних напоїв, вихованням дітей займається частково, у зв'язку з чим неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання передбачених законодавством обов'язків по забезпеченню необхідних умов життя, виховання малолітніх дітей. ОСОБА_1 неодноразово залишала дітей замкненими вдома без нагляду. За таких обставин родичі змушені були забрати дітей від матері. З липня 2015 року малолітній ОСОБА_2 проживає у своєї бабусі ОСОБА_4, а малолітній ОСОБА_3 проживає у своєї бабусі ОСОБА_5 Мати життям та здоров'ям дітей не цікавиться. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд відібрати малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, яка має належні повноваження за довіреністю від 16.12.2015 року, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, крім викладеного у позові, що з липня 2015 року малолітній ОСОБА_2 проживає у своєї бабусі ОСОБА_4, а малолітній ОСОБА_3 проживає у своєї бабусі ОСОБА_5, знаходяться на їх повному утриманні, відповідачці ніхто не чинить перешкод у спілкуванні з дітьми, але ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до синів, жодного разу не намагалася повернути їх. Крім того, відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Прокурор Вітюк А.І. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, відібрати малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав, передати їх органові опіки та піклування для подальшого влаштування. Крім того, посилаючись на вимоги ч.4 ст. 170 СК України, просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, заперечень проти позовних вимог не надала, про дату та час розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений i від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.224 та ч.5 ст.74 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що відповідач була співмешканкою її сина - ОСОБА_7, за час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народився син - ОСОБА_3. ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займалася, залишала дітей замкненими вдома на тривалий час, без їжі, кошти, надані на утримання дітей, витрачала на власні потреби, у зв'язку з чим свідок була змушена забрати онука від матері. За час проживання малолітнього ОСОБА_3 у родині бабусі мати не цікавилася його життям та здоров'ям.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона є бабусею ОСОБА_2, який з липня 2015 року проживає в її родині, оскільки її колишня невістка ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається, залишила їх замкненими вдома на тривалий час. Відповідачка з сином не спілкується.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, а також враховуючи думку прокурора, суд приходить до висновку, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-6).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на профілактичному обліку служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах (а.с.7-8).

Сім'я відповідача перебуває також на контролі у Великобілозерській сільській раді Великобілозерського району Запорізької області, оскільки ОСОБА_1 схильна до вживання спиртних напоїв, вихованням дітей займається частково. Під час обстеження умов проживання вказаної сім'ї 10 серпня 2015 року встановлено, що діти разом з матір'ю не проживають, остання мешкає з ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 (а.с.9-11).

Службою у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області неодноразово проводилися бесіди з відповідачем щодо створення належних умов для проживання та виховання дітей (а.с.14-15).

28.07.2015 року до служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області звернулась бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_4 з повідомленням про те, що ОСОБА_1 самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, дітей не доглядає, не годує, не цікавиться їх здоров'ям, у зв'язку з чим діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 третій тиждень мешкають у своїх бабусь (а.с.16).

Відповідно до висновку оцінки потреб дитини та її сім'ї, наданим Великобілозерським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, потреби дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольняються неналежним чином, на момент відвідування родини діти тривалий час перебували у своїх бабусь ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на їх повному утриманні. Кошти, які отримує мати на задоволення потреб дітей, витрачаються не за призначенням. ОСОБА_1 безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, вживає алкогольні напої, під час перебування дітей у бабусь жодного разу не відвідала й не цікавилась їх самопочуттям (а.с.17).

Під час обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5, 24 та 29 липня 2015 року вдома нікого не було, двері будинку зачинено, зі слів сусідів стало відомо, що ОСОБА_1 мешкає по АДРЕСА_2 з ОСОБА_8 (а.с.19-20).

Малолітній ОСОБА_2 проживає з бабусею - ОСОБА_4 за адресою: Запорізька область, Кам»янсько-Дніпровський район, АДРЕСА_1, навчається у Заповітненській ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2015 року, мати у школу не з'являлася, участі у його вихованні не бере (а.с.18,21).

Малолітній ОСОБА_3 проживає у бабусі - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9).

Відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей (а.с.33-35).

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державами чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.2 ст. 27 зазначеної Конвенції, а також ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст.170 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Органом опіки та піклування у вказаній справі надано висновок про доцільність відібрання малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері - ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. (а.с.23).

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо відібрання малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Крім того, статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 4 ст.170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Таким чином, суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у частці від доходу, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку, на користь установ або осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, то судовий збір в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави.

Керуючись ч.1 ст.3, ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 150, 155, 170, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 7, 8 ,10, 11, 16, 60, ст.ст. 88, 209, 212, 214, 215, 218, ч.4 ст. 223, ст.ст. 224-228, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Органу опіки та піклування - Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_1 про відібрання дітей без позбавлення матері батьківських прав - задовольнити.

Відібрати від матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянки України, без позбавлення її батьківських прав, малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, передати органові опіки та піклування - Великобілозерській районній державній адміністрації Запорізької області для подальшого визначення місця проживання дітей.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, на користь установ або осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти, аліменти на утримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.11.2015 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, судовий збір на користь держави в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн.20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : А.Ю. Рогоза