Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 233/1805/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Чернецький В.А.
№ 22-ц/778/3862/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Краснокутської О.М.

за участі секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» на ухвалу судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (надалі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулось до суду із вищезазначеною заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги (холодна вода, опалення, каналізація тощо), надані за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.07.2013 року по 01.11.2014 року у розмірі 1 368,84 грн., приріст інфляції в сумі 308,54 грн., 3% річних в сумі 54,12 грн., від сплати якої у добровільному порядку на користь товариства боржник ухиляється, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору за подачу цієї заяви у сумі 121,80 грн.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2015 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про видачу судового наказу у цій справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» у своїй апеляційній скарзі просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

У судове засідання 26.08.2015 року ОСОБА_2 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав, був повідомлений апеляційним судом через портал «Судова влада» (тобто за допомогою інших засобів зв'язку), враховуючи, що приймання до пересилання поштових відправлень у населеному пункті смт. Миронівський Донецької області УДППЗ «Украпошта» призупинено, повідомлення № 04-16-429 від 01.04.2015 року (а.с.25-26) у зв'язку із проведенням антитерористичної операції, що узгоджується із вимогами ст. 74 ч. 6 ЦПК України.

Неявка ОСОБА_2 при вищевикладених обставинах у судове засідання до апеляційного суду не є перешкодою для розгляду цієї справи апеляційним судом в силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, у режимі відеоконференції пояснення представника апелянта - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи заявникові у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення вищезазначеної заборгованості за вищезазначені житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2, керувався п.2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" та виходив із того, що із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі якщо, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

В силу вимог п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо, зокрема, із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно із п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Відповідно до п.13 зазначеної постанови, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», як заявник, не надав суду першої інстанції документи про: наявність договору про надання послуг, надання та отримання таких послуг, правильність і безспірність розрахунків, застосування тарифів на відповідні послуги.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", згідно статті 1 якого комунальними послугами вважається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 13 цього ж Закону передбачена градація житлово-комунальних послуг залежно від їх функціонального призначення, а пунктом 1 цієї статті визначені комунальні послуги, до яких відноситься централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Житлово-комунальні послуги надаються на договірній основі.

ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго", подавши заяву у цій справі про видачу судового наказу про стягнення коштів з ОСОБА_2 за холодну воду, опалення, каналізацію (а.с.4), при цьому, не надало суду першої інстанції до свої заяви взагалі документів, які б свідчили, що саме воно є виконавцем послуг з холодної води, опалення, каналізації тощо (рішення відповідної ради, статут чи положення товариства тощо) та має право на стягнення саме цієї плати за ці послуги (тарифи, чим встановлені чи затверджені, рішення відповідної ради тощо), та зокрема щодо б. АДРЕСА_1, а також не було надано копії договору ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" із ОСОБА_2 про надання цих послуг.

Встановивши відсутність у додатках до заяви вищевказаних документів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість перевірки наявності у ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" безспірного права на отримання вищезазначеної заборгованості із ОСОБА_2 за вищезазначені житлово-комунальні послуги.

Доводи апеляційної скарги ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" про те, що суд не обґрунтував наявність спору про право, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останнє не має права на компенсацію за рахунок ОСОБА_2 судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 121,80 грн. (а.с.9), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст., ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Відокремленого підрозділу «Миронівська ТЕС» ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відхилити.

Ухвалу судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Кухар С.В.Краснокутська О.М.