Провадження №2/760/4595/15
Справа №760/9694/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

23 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачова А.К.

представника позивача - Браги Н.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 53 157, 35 дол. США заборгованості за Кредитним договором, що в гривневому еквіваленті становить 1 377 306, 98 гр.

Посилається в позові на те, що 22 листопада 2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір №K2XVAE00000238.

За умовами зазначеного договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 50 881,77 дол. США зі строком погашення до 22 листопада 2012 року.

Погашення кредиту мало здійснюватися відповідачем шляхом надання банку грошових коштів для погашення кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, відсотках, комісії, а також інших витрат згідно умов договору.

У випадку порушення зобов»язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, які нараховуються від суми непогашеної в строк заборгованості.

В порушення умов договору відповідач кредит не повернув, проценти за користування коштами не сплачує, в зв'язку з чим станом на 13 лютого 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 53 157, 35 дол. США, і складається з:

- 38 578,45 дол. США заборгованості по кредиту;

-7 749,93 дол. США заборгованості по відсотках;

- 4 288,48 дол. США комісії;

- 9,65 дол. США штрафу / фіксована частина/;

- 2 530,84 дол. США штрафу / процентна складова/.

Виходячи з того, що відповідач не виконує умови укладеного договору, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача, з»явившись у одне судове засідання, проти позову заперечувала. Подала до суду заяву, якою просить застосувати строки позовної давності та відмовити в позові.

В подальшому відповідач та його представник у судове засідання неодноразово не з»являлися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд до відома не ставили.

Судові повістки на їх адресу поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

Про зміну місяця проживання відповідач суд до відома не ставив.

Виходячи з цього, на підставі ч.2 ст.77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним, а його неявку в судове засідання без поважних причин.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа / кредитодавець / зобов'язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 22 листопада 2007 року між сторонами був укладений Кредитний договір №K2XVAE00000238.

Згідно п. 7.1 Кредитного договору банк зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 35 000, 00 дол. США на купівлю автомобіля, у розмірі 6, 77 дол. США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом їх перерахування відповідно до п.1.2 договору, 15 875, 00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченого п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, а також 1050, 00 дол. США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0, 93% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент його надання та 0, 25% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 договору.

Сторони домовилися вважати періодом внесення платежів у погашення кредиту період з 20 по 25 число кожного місяця.

/а.с.9 - 11/

Представник відповідача в судовому засіданні отримання відповідачем кредиту у даному розмірі не спростовувала.

Відповідно до п.4.3 Кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 250, 00гр. + 5% від суми позову.

Судом встановлено та не спростовано представником відповідача, кредит та відсотки за користування коштами відповідач не сплачує, в зв'язку з чим станом 13 лютого 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 53 157, 35 дол. США, і складається з:

- 38 578,45 дол. США заборгованості по кредиту;

-7 749,93 дол. США заборгованості по відсотках;

- 4 288,48 дол. США комісії;

- 9,65 дол. США штрафу / фіксована частина/;

- 2 530,84 дол. США штрафу / процентна складова/.

/а.с.5 - 7/

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові № 6-169цс14 від 29.10.2014 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду.

Відповідно до ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 4.5 Кредитного договору сторони дійшли згоди при його укладенні щодо збільшення строку позовної давності за даним договором до п»яти років.

З розрахунку позивача вбачається, що умови договору відповідач перестав виконувати з наступного місяця після його укладення,тобто з грудня 2007 року, здійснюючи періодично погашення кредиту в розмірах, які не відповідають умовам договору.

Даних обставин представник позивача в судовому засіданні не заперечувала.

/ а.с. 59 - 62 /

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача та стягнення заборгованості за умовами договору в межах строку позовної давності, визначеної сторонами в договорі, а саме з лютого 2010 року, яка складається з :

- 29 141, 80 дол. США заборгованості по кредиту;

- 3 779, 59 дол. США заборгованості по процентах;

- 2 975. 68 дол. США заборгованості по комісії;

- 1794, 85 дол. США штрафу /відсоток від суми позову/, що в гривневому еквіваленті становить 976 918, 90 гр. та 250, 00 гр. штрафу фіксованої частини.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку та курсу дол. США до української гривні станом на 13 лютого 2015 року - 100 х 25,918523, до стягнення з відповідача на користь позивача належить 976 918, 90 гр. заборгованості / 37 691. 92 х 25. 918523 = 976 918, 90 /.

Суд вважає безпідставними посилання представника позивача на переривання цього строку зверненням банку до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави та ухваленням рішення суду про задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року був задоволений позов ПАТ »Приватбанк» і в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком звернуто стягнення на предмет застави за укладеним між сторонами Кредитним договором - автомобіль NISSAN, модель PATROL, р.н. НОМЕР_1.

/а.с. 47 - 48 /

Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за Кредитним договором, а в вище приведеній - звернення стягнення на предмет застави, також передбачене умовами укладеного між сторонами договору.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Враховуючи викладене вище, предмет спору за даними справами, суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави не перериває строків позовної давності за вимогами позивача про стягнення заборгованості, а тому вимоги позивача підлягають задоволення в межах строків позовної давності, визначеної сторонами в договорі.

Суд також вважає безпідставними посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки вони суперечать умовам укладеного між сторонами Кредитного договору та вимогам ст.ст.259, 261 ЦК України.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» гідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Звертаючись до суду, позивач наводить розмір заборгованості та її розрахунок в українську гривню станом на день проведення розрахунку - 13.02.2015 року.

Даний розрахунок представник позивача підтримала в судовому засіданні і наполягає на його застосуванні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з цього, відповідно до проведеного позивачем розрахунку та курсу дол. США до української гривні станом на 13 лютого2015 року - 100 х 25,918523, до стягнення з відповідача на користь позивача належить 976 918, 90 гр. заборгованості / 37 691. 92 х 25. 918523 = 976 918, 90.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з цього та розміру задоволених судом вимог позивача суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь 3 654 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 256, 267, 259, ч.1 ст.261, ч.ч.2-4 ст.267, 526, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк »Приватбанк» 29 141, 80 дол. США заборгованості по кредиту, 3 779, 59 дол. США заборгованості по процентах, 2 975, 68 дол. США заборгованості по комісії, 1794, 85 дол. США штрафу/відсоток від суми позову/, що в гривневому еквіваленті становить 976 918, 90 гр. та 250, 00 гр. штрафу фіксованої частини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк »Приватбанк» 3654, 00 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: