справа №619/22/15-ц
провадження №2/619/411/15
16 лютого 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участюсекретаря судового засіданняМолотко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі: Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області до ОСОБА_3, відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області, третя особа: реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, запису про його реєстрацію та витребування земельної ділянки, -
У судове засідання представник відповідача відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка уповноваженій особі була вручена 30.01.2015 року.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідача судом рекомендованим поштовим відправленням було направлено судову повістку про виклик, яка УДППЗ «Укрпошта» була повернута до суду за закінченням терміну зберігання.
Згідно п.99 «Правил надання послуг поштового зв'язку», затверджених Постановою КМ України від 5 березня 2009 р. №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Пунктом 110 цих Правил передбачено, що у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресованих до запитання та на абонементну скриньку, вкладаються відповідно до картотеки "До запитання" та до абонементної скриньки адресата.
Відповідно до п.117 зазначених Правил, поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.
Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.
Згідно ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
У судове засідання представник позивача та представник прокуратури не з'явилися, до суду надійшла заява прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області Сірик В.В., в якій вона просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідачі у судове засідання не з'явилися без поважних причин, а представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
У судове засідання представник третьої особи реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції в Харківській області не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду було подано письмові пояснення начальника, в яких зазначено наступне: на теперішній час порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01.07.2004, Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, іншими нормативно-правовими актами України. Зазначимо, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), відповідно до абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 11.02.2010 №1878-VI, встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному ним Законом, здійснюється з 01.01.2013 (див. частину 2 Прикінцевих та перехідних положень). Державній реєстрації, відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Таким чином, в Україні, на теперішній час, встановлено та діє заявний принцип державної реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 7 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав па нерухоме майно та їх обтяжень. Заявник, відповідно до п.13 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за падання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. Державна реєстрація прав, відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться, зокрема, па підставі рішень судів, що набрали законної сили та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Отже, для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно заявник самостійно формує, передбачений Порядком державної реєстрації прав па нерухоме майно та їх обтяжень пакет документів, складає та подає до органу державної реєстрації за місцем розташування такого манна заяву, встановленої форми. Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень, проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину. з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний помер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі погреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 81) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених ним Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. 11 ід час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, відповідно до п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, відповідно до п.20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплину ти на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін. За змістом ч.2 ст. 35 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляд' або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути па права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Зауважимо, що обсяг права та обов'язків органу державної реєстрації, або його повноваження, визначаються Положенням про такий орган, та чинним законодавством України з питань державної реєстрації, а так само розглянути заяву в процедурі державної реєстрації та прийняти відповідне рішення є функціональним обов'язком державного реєстратора прав на нерухоме майно, від так ухвалення Дергачівським районним судом Харківської області рішення у зазначеній цивільній справі по може вплинути на права та обов'язки реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Рішенням Русько-Лозівської сільської ради ХХІІ сесії V скликання від 04.04.2008 року ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1104 га в АДРЕСА_1.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №596004 від 21.07.2010 року, ОСОБА_3 на підставі рішенням ХХІІ сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04.04.2008 року, є власником земельної ділянки площею 0,1104га, кадастровий номер :00:000:0504, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Прокуратурою Дергачівського району Харківської області 09.02.2012 року порушено кримінальну справу стосовно службових осіб Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за фактом перевищення ними своїх службових повноважень та службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ч.3 ст.365 КК України.

Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 04.04.2014 року встановлено, що ОСОБА_4 будучи сільським головою Руськолозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, в порушення ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу України, ст.19 Конституції України та ч.1 п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування України» підписав завідомо неправдиве рішення ХХІІ сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04.04.2008 року щодо безоплатної передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,1104 га в АДРЕСА_1.

Зазначеною вище постановою суду ОСОБА_4, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році» звільнено від кримінальної відповідальності та провадження по кримінальній справі закрито.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ч.1 ст.116 ЗК України. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку посвідчується держаним актом (ч.1 ст.126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Спірною є земельна ділянка площею 0,1104 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Власником цієї ділянки є ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №596004 від 21.07.2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №32. В державному акті зазначено, що підставою для його видачі є рішення XXIІ сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04 квітня 2008 року.

Разом з тим, рішення XXIІ сесії V скликання Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 04 квітня 2008 року не приймалось.

Виготовив, підписав та завірив гербовою печаткою Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, а також видав підроблене рішення про надання відповідачу дозволу на розробку технічної документації землеустрою по встановленню меж земельної ділянки на місцевості та виготовлення документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_4, який перебував на той час на посаді голови Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

За скоєння злочинів, передбачених ч. 3 ст.365, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності.

Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року ОСОБА_4, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році» звільнено від кримінальної відповідальності та провадження по кримінальній справі закрито. Дана постанова набрала законної сили.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

У разі встановлення незаконності вибуття земельних ділянок із державної власності та визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними у зв'язку з тим, що спірні земельні ділянки первинним власникам у встановленому законом порядку не надавалися; рішення селищної ради, на підставі якого видані зазначені державні акти, було підробленим; спірні земельні ділянки належать до земель водного фонду та знаходяться в межах прибережної захисної смуги і згідно зі статями 60,61 ЗК України не могли надаватися для зазначеного в державних актах цільового призначення; порушення вимог п. 12 розд.Х «Перехідні положення» ЗК України (земельні ділянки знаходяться поза межами населеного пункту і не могли надаватися селищною радою), позов про їх витребування з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню відповідно до положень статей 387, 388 ЦК України.

Так, ст. ст.26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.12, п. 12 розділу Х ЗК України передбачено, що виключно на засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до ЗК України.

Проте, відповідне рішення Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області у встановленому законом порядку не приймалось, що свідчить про відсутність волевиявлення розпорядника земельної ділянки на передачу її відповідачу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 22 травня 2013 року в справі №6-33цс13, від 26 вересня 2011 року у справі №6-34цс11, від 20 лютого 2012 року №6-78 цс11, які згідно зі ст.3607 ЦПК України є обов'язковою для судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник або землекористувач може вимагати усунення порушень його прав на землю.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про визнання недійсним Державного акту серії ЯК №596004 від 21.07.2010 року на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1104 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_3, зареєстрованого 21 липня 2010 року за №32, та зобов'язання відповідача повернути вказану земельну ділянку за належністю Русько-Лозівській сільській раді Дергачівського району Харківської області підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання недійсним запису про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку не підлягають задоволенню.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 11 лютого 2010 року №1878-VІ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1878-VІ).

Так, згідно ч. 1 ст.3 Закону №1878-VІ, державна реєстрація прав є обов'язковою.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме - зокрема, право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітуту); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном (п.1, п.2 ч.1 ст.4 Закону 1878-VІ).

Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації. її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав (п.2 ч.2 ст.9 Закону 1878-VІ).

Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили (п.5 ч.1 ст.19 Закону 1878-VІ).

Аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що підстав для визнання недійсним запису про реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_3 у суду немає. Такі записи підлягають скасуванню на підставі рішення суду відповідним органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, оскільки реєстрація права є похідною від самого права.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 58-61, 208, 209, 212-215, 224-226, 233 ЦПК України, суд -

ухвалив

Позов прокурора Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі: Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області задовольнити частково.

Визнати недійсним державний акт серії ЯК №596004 від 21.07.2010 року на право власності на земельну ділянку розміром 0,1104 га за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_3.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Русько-Лозівської сільської ради сільської ради Дергачівського району Харківської області земельну ділянку площею 0,1104 га, кадастровий номер :00:000:0504, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є.А. Болибок