Справа № 738/399/14-ц Провадження № 22-ц/795/340/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Волошина Н. В. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Сахаровій К.О.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9, представника відповідача Феськівської сільської ради Козел С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8, Феськівської сільська рада Менського району Чернігівської області про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 зводяться до того, що висновок місцевого суду про те, що оскаржуваний заповіт складено з дотриманням норм матеріального права, не відповідає фактичним обставинам встановленим в судовому засіданні місцевого суду, показам свідків та матеріалам справи. Апелянт зазначає, що оскаржуваний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми, посвідчення та змісту, а тому не відповідає вимогам ст. 1257 ЦК України, однак судом першої інстанції вказані порушення не взяті до уваги та не враховані при ухваленні рішення.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_8 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_5, а рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2014 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Феськівка Менського району Чернігівської області помер ОСОБА_12 - батько ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с.8).

За життя ОСОБА_12 розпорядився своїм майном, про що 08 червня 2012 року склав заповіт, за яким належні йому земельні ділянки на підставі Державних актів на право приватної власності на землю ЯЕ № 779499, ЧН №042033, ЧН №097284, заповів ОСОБА_8 Даний заповіт посвідчений секретарем Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області Козел С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 95 (а.с.49).

З копії довідки виданої виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області від 23.09.2013 року ОСОБА_12 дійсно проживав і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Знятий з реєстрації 27.08.2013 року в зв'язку зі смертю (а.с.16).

Згідно копії довідки виконкому Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області від 19.02.2014 року, яка видана на підставі погосподарської книги № 5 за 2011-2015 роки ОСОБА_12 дійсно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 09.07.2012 року, та фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 (а.с.187).

З матеріалів спадкової справи № 271/2013, заведеної за заявою ОСОБА_8 як спадкоємця за вказаним заповітом, вбачається, що останній у встановлений законом строк 23 вересня 2013 року звернувся до Менської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 15 листопада 2013 року ОСОБА_5 звернувся до Менської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його батька ОСОБА_12.( а. с. 43-52)

Відповідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 24 липня 2014 року № 526 рукописні тексти та підпис у двох примірниках заповіту від 08 червня 2012 року виконані однією особою; рукописний текст «Заповіт прочитано мною вголос власноручно підписаний» та підпис від імені ОСОБА_12 в заповіті від 08 червня 2012 року виконані ОСОБА_12 (а.с.168-177).

Згідно з висновком посмертної судової психіатричної експертизи від 10 жовтня 2014 року № 858 станом на 08 червня 2012 року ОСОБА_12 страждав на органічне ураження головного мозку судинного ґенезу з церебрастенічним синдромом (F 06.6 - згідно з МКХ-10); під час складання заповіту 08 червня 2012 року ОСОБА_12 страждав на органічне ураження головного мозку судинного ґенезу з церебрастенічним синдромом і за своїм психічним станом у зазначений період часу усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними (а.с.220-226).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт було складено та посвідчено 08 червня 2012 року відповідно до вимог чинного законодавства, позивачем не надано будь-яких належних доказів, які б підтверджували факт недійсності заповіту ОСОБА_12, заповіт відповідав справжньому його волевиявленню, а тому матеріали справи не містять підстав для визнання вказаного заповіту недійсним.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечать нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже посилання суду на ст.ст. 1233, 1234, 1247, 1251, 1252, 1253, 1257 ЦК України, ст.ст. 37, 40, 41, 49 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року № 3306/5 та Порядок посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 15 червня 1994 року № 419 слід визнати правильними.

Із оскаржуваного заповіту вбачається, що він укладений у письмовій формі, підписаний заповідачем, посвідчений секретарем Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області Козел С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 95, в ньому зазначено місце, дата та ім'я спадкоємця, а тому посилання апелянта на те, що заповіт не відповідає вимогам закону є необґрунтованими. Разом з тим, зазначені апелянтом порушення вимог щодо оформлення та посвідчення заповіту, на думку апеляційного суду, не є тими підставами, що тягнуть за собою його недійсність.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права, висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Враховуючи зазначене, оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: