Справа № 338/1780/14-ц
Провадження № 22-ц/779/485/2015
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богородчанського районного суду від 16 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Обгрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що за час перебування в шлюбі з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає. Зважаючи на те, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на дитину, просила стягнути на утримання неповнолітнього сина аліменти в твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісячно.

Рішенням Богородчанського районного суду від 16 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Стягнення аліментів розпочато з часу звернення до суду - з 18.11.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 243, 60 грн. судового збору в користь держави.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає, що жодними пасажирськими перевезеннями не займається, а тільки двічі був в Російській Федерації на тимчасових заробітках. Єдиним його місцем роботи на даний час є робота кур'єром у фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з оплатою праці у розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати. Інших доходів на даний час немає, а тому сплачувати аліменти в тому розмірі в якому визначив суд, він не спроможний.

Також апелянт зазначає, що не ухиляється від добровільного виконання свого обов'язку щодо утримання дитини. Зокрема, ним періодично надається матеріальна підтримка дитині, про що не заперечувала сама позивач. Крім того, ним добровільно оформлено страховий поліс «Моя дитина-студент», згідно з яким він взяв на себе зобов'язання надати можливість дитині навчатись за рахунок страхових коштів. Апелянт не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі не більше 500 грн. щомісячно.

З цих підстав рішення суду першої інстанції, просив скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково та стягувати з нього аліменти в розмірі не більше 500 грн. щомісячно.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги не визнала. Вважає, що і той розмір аліментів, який визначений оскаржуваним рішенням суду, не буде задовольняти потреб дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.08.2009 року, який було розірвано в судовому порядку 04.02.2014 року (а.с. 2).

За час перебування сторін у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.3).

На даний час малолітній син проживає з матір'ю - ОСОБА_3

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.ст. 180,182,184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд, при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати найбільш вагомі обставини, визначені законом, які мають братися ним до уваги при вирішенні спору. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення по справі, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що остання, вправі вимагати від відповідача (батька дитини) аліменти на її утримання, та з врахуванням розміру отримуваної відповідачем заробітної плати, мінливості доходу визначив розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі. З визначенням аліментів у твердій грошовій сумі погоджуються обидві сторони.

Разом з тим, визначаючи розмір стягуваних аліментів в сумі 900 грн. щомісячно суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років відповідно до Закону України «Про бюджет України на 2015 рік» на час постановлення судом рішення становив 1032 грн., а виходячи з норм Сімейного законодавств обов'язок забезпечення дитини хоча б мінімальним прожитковим мінімумом покладено на обох батьків, які мають рівні права та обов'язки відносно дитини.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що виходячи із матеріального стану відповідача на даний час, розмір аліментів на утримання дитини слід зменшити до 700 грн. щомісячно.

Та обставина, що відповідач добровільно бере участь у витратах на утримання сина, не позбавляє позивача права на визначення розміру аліментів та їх стягнення в судовому порядку.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів слід змінити, а в решті рішення залишити без зміни.

На підставі наведеного та ст.ст. 180,182,184 СК України, керуючись ст.ст.307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду від 16 січня 2015 року в частині визначення суми аліментів, що підлягають до стягнення змінити, зменшивши розмір такої до 700 грн.

В решті рішення Богородчанського районного суду від 16 січня 2015 року залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв