Справа №463/3100/15-ц
Провадження №2/463/1455/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунальної Четвертої міської поліклініки про визнання неправомірною відмову у прийнятті на роботу, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги, просить визнати неправомірною відмову головного лікаря комунальної 4-ої міської поліклініки ОСОБА_4 в прийомі його на роботу, зобов'язати комунальну 4-у міську поліклініку прийняти позивача на 0,5 ставки посади лікаря дитячого невролога з 21.09.2014 року, зобов'язати комунальну 4-у міську поліклініку виплатити позивачу упущену вигоду в розмірі 26777,90 грн., матеріальні збитки в розмірі 25,86 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., притягнути до відповідальності ОСОБА_4 за незаконну відмову в прийомі позивача на роботу.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.08.2014 року до нього зателефонувала начмед комунальної 4-ої міської поліклініки та запропонувала обійняти посаду лікаря дитячого невролога в її поліклініці на час декретної відпустки основного працівника, оскільки декретна відпустка буде тривалою, на що позивач погодився. Оформивши усі необхідні документи позивач прийшов з ними на розмову до головного лікаря комунальної 4-ої міської поліклініки. Проте, головний лікар комунальної 4-ої міської поліклініки ОСОБА_4 відмовив позивачу у прийнятті заяви про прийом на роботу, мотивуючи відмову тим, що основний працівник написала заяву про припинення декретної відпустки та вихід на роботу. 19.09.2014 року позивач надіслав лист із письмовою заявою про прийом на роботу та додав усі необхідні документи для прийому на роботу, однак у відповідь отримав листа від 29.09.2014 року № 1228 за підписом ОСОБА_4, в якому адміністрація комунальної 4-ої міської поліклініки інформувала позивача, «що на даний час не має можливості працевлаштувати позивача за сумісництвом на посаду лікаря невролога дитячого в звязку з тим, що лікар невролог дитячий (основний працівник), яка обіймає цю посаду та перебуває у відпустці для догляду за дитиною письмово проінформувала адміністрацію про те, що вона з 01.10 2014 року приступає до роботи».

Однак, на початку лютого 2015 року позивач отримав інформацію, що лікар дитячий невролог, основний працівник комунальної 4-ої міської поліклініки не переривала відпустки для догляду за дитиною та не приступала до роботи, тому вважає відмову головного лікаря комунальної 4-ої міської поліклініки ОСОБА_4 в прийомі його на роботу неправомірною та просить зобов'язати відповідача прийняти позивача на 0,5 ставки посади лікаря дитячого невролога з 21.09.2014 року, а також виплатити позивачу упущену вигоду в розмірі 26777,90 грн., матеріальні збитки в розмірі 25,86 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., притягнути до відповідальності ОСОБА_4 за незаконну відмову в прийомі позивача на роботу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданих до суду письмових поясненнях на позовну заяву (а.с.23-24). Пояснив, що у серпні 2014 року заступник головного лікаря з медичної частини Комунальної 4-ої міської поліклініки міста Львова ОСОБА_5 звернулася до позивача з пропозицією працювати на посаді лікаря дитячого невролога на час перебування у декретній відпустці лікаря невролога ОСОБА_6 Разом з тим, оскільки остання повідомила відповідача про те, що вона з 01.10.2014 року приступає до роботи, то можливості прийняти позивача на вказану посаду не було, саме тому у прийнятті його на роботу було відмовлено. Вважає посилання позивача на неправомірність такої відмови безпідставними, тому в задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

В судовому засіданні визнано сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню та обставина, що у серпні 2014 року заступник головного лікаря з медичної частини Комунальної 4-ої міської поліклініки міста Львова ОСОБА_5 звернулася до позивача з пропозицією працювати на посаді лікаря дитячого невролога на час перебування у декретній відпустці лікаря невролога ОСОБА_6, однак у прийнятті позивача на роботу йому було відмовлено.

Відповідно до ст.22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що листом від 29.09.2014 №1228 (а.с.5) відповідач повідомив позивача про відсутність можливості працевлаштувати його за сумісництвом на посаді лікаря невролога дитячого у зв'язку з тим, що основний працівник, яка обіймає цю посаду та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, з 01.10.2014 року приступає до роботи.

Наведене підтверджується копією заяви ОСОБА_6 про надання дозволу працювати на 0,5 ставки під час відпустки по догляду за дитиною до трьох років з 01.10.2014 року (а.с.43), витягом з наказу від 26.09.2014 року №146-к про надання дозволу ОСОБА_6, лікарю неврологу дитячому, працювати на 0,5 ставки (з неповним робочим днем) під час відпустки по догляду за дитиною з 01.10.2014р. (а.с.29), копіями графіку роботи лікарів, медсестер і санітарок за жовтень 2014 року (а.с.55, 56) та табелю обліку робочого часу у жовтні 2014 року, з яких вбачається, що в цей період ОСОБА_6 перебувала на роботі.

Крім цього, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що у серпні 2014 року виконували обовязки головного лікаря та звернулася до позивача з пропозицією працювати на посаді лікаря дитячого невролога на час перебування у декретній відпустці лікаря невролога ОСОБА_6 На зайняття вказаної посади зголосився ще один лікар з Городоцької центральної районної лікарні. Після співбесіди було обрано кандидатуру саме позивача, оскільки він працював у Львові та міг дотримуватися запропонованого графіку роботи. Оскільки з 01.09 по 31.10.2014 року свідок знаходилась на курсах спеціалізації, тому питанням прийняття на роботу займався відділ кадрів та головний лікар. Разом з тим пояснила, що цей період на роботу вийшла основний працівник ОСОБА_6

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що працює заступником головного лікаря з кадрових питань. У серпні 2014 року ОСОБА_5 повідомила про необхідність прийняття на роботу лікаря невролога. У вересні позивач прийшов з відповідними документами, після перевірки яких його було скеровано на медогляд. Разом з тим, в цей період основний працівник ОСОБА_6, на посаду якої на час перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, і претендував позивач, написала заяву про вихід на роботу, у зв'язку з чим прийняти позивача на роботу в той час не було можливості. На даний час ОСОБА_6 перебуває у відпустці до пологів другої дитини.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем суду не надано жодних доказів необґрунтованої відмови у прийнятті його на роботу, зокрема, зумовленої походженням, соціальним чи майновим станом, расовою чи національною належністю, статтю, мовою, політичними поглядами, релігійними переконаннями, членством у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, родом чи характером занять, місцем проживання, судом встановлено, що позивачу відмовлено у прийнятті на роботу у зв'язку з тим, що з 01.10.2014 року на роботу вийшла основний працівник ОСОБА_6, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, суд приходить до висновку, що підстави для визнання відмови головного лікаря комунальної 4-ої міської поліклініки ОСОБА_4 в прийомі позивача на роботу неправомірною відсутні, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім цього, оскільки позовні вимоги про зобов'язання відповідача прийняти позивача на 0,5 ставки посади лікаря дитячого невролога з 21.09.2014 року, виплатити позивачу упущену вигоду в розмірі 26777,90 грн., матеріальні збитки в розмірі 25,86 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., притягнути до відповідальності ОСОБА_4 за незаконну відмову в прийомі позивача на роботу є похідними від вимог про визнання відмови головного лікаря комунальної 4-ої міської поліклініки ОСОБА_4 в прийомі позивача на роботу неправомірною, суд приходить до висновку, що такі також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-214 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунальної Четвертої міської поліклініки про визнання неправомірною відмову головного лікаря комунальної 4-ої міської поліклініки ОСОБА_4 в прийомі його на роботу, зобов'язання комунальну 4-у міську поліклініку прийняти позивача на 0,5 ставки посади лікаря дитячого невролога з 21.09.2014 року, зобов'язання комунальну 4-у міську поліклініку виплатити позивачу упущену вигоду в розмірі 26777,90 грн., матеріальні збитки в розмірі 25,86 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., притягнення до відповідальності ОСОБА_4 за незаконну відмову в прийомі позивача на роботу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий