Справа № 703/4704/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

при секретарі Кочетковій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

21 лютого 2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк» уклало з ОСОБА_1 договір № 21357 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки, у відповідності з яким надало кредит на споживчі цілі шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом в сумі 7000 грн. строком по 20 лютого 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% річних. За прострочення позичальником зобовязань щодо повернення кредиту та сплати інших платежів він повинен платити банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки за кожен день прострочення.

Посилаючись на те, що позичальник не виконує договір, ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка склалась станом на 20 квітня 2015 року: 6990 грн. 91 коп. заборгованості за тілом кредиту, 3026 грн. 53 коп. заборгованості за відсотками, 4821 грн. 08 коп. пені за прострочення кредиту, 840 грн. 64 коп. пені за прострочення відсотків, 3220 грн. 47 коп. індексації інфляції за простроченим кредитом, 643 грн. 22 коп. індексації інфляції за простроченими відсотками, 3% річних за неправомірне користування кредитними коштами на суму 225 грн. 99 коп., 3% річних за несплачені відсотки на суму 39 грн. 41 коп.

В судове засідання представник банку не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності.

ОСОБА_1 просив в позові відмовити; пояснив, що не мав змоги сплачувати кредит та інші платежі за договором, оскільки з березня 2014 року банкомати ПАТ «Брокбізнесбанк» в м. Смілі не працювали, а з квітня 2014 року не працювало і відділення банку в м. Смілі. Вважає, що позов безпідставний, оскільки він не мав можливості погашати кредит з вини банку: діяльність банку була повністю заблокована. З метою встановлення способу погашення кредиту він неодноразово телефонував за номером, зазначеним на сайті ПАТ «Брокбізнесбанк», однак жодного разу його виклик не був прийнятий.

Суд вважає, що позов належить задоволити частково з таких підстав.

Згідно з п. 1.1 договору № 21357 АТ «Брокбізнесбанк» відкрило ОСОБА_1 персоніфіковану платіжну картку VISA INSTANT ISSUE із строком дії на 2 роки та надало ПІН-код до неї, відкрило спеціальний картковий рахунок (СКР) № 7529 в гривні та здійснювало його обслуговування.

У відповідності з п.п. 1, 2 додаткової угоди № 1 банк надав ОСОБА_1 грошові кошти шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії з лімітом в сумі 7000 грн. на строк з 21 лютого 2013 року по 20 лютого 2015 року зі сплатою 32% річних. Згідно з п. 3 додаткової угоди № 1 кредитний ліміт встановлено в сумі 7000 грн. на 1 рік, з 25 лютого 2014 року його розмір щомісячно мав зменшуватись до 0 грн. На підставі п. 8 додаткової угоди № 1 проценти за користування кредитною лінією належало сплачувати не пізніше 25 числа місяця, наступного після їх нарахування.

На підставі п.п. 11, 12, 14 додаткової угоди № 1 банк мав право самостійно списувати грошові кошти з СКР № 7529, а також з СКР № 2065, на яку позичальнику нараховувалась зарплата, та з інших рахунків.

Відповідно до п. 15 додаткової угоди № 1 в разі несвоєчасного здійснення платежів позичальник повинен сплатити пеню в розмірі подвійної процентної ставки.

З показань відповідача, допитаного як свідка, встановлено, що з березня 2014 року він не мав можливості розраховуватись за кредитом в банкоматах, оскільки ті не здійснювали платіжних операцій за картками ПАТ «Брокбізнесбанк».

В письмових поясненнях від 26 листопада 2015 року представник позивача визнав, що відповідно до наказу № 247 віл 3 березня 2014 року в ПАТ «Брокбізнесбанк» було запроваджено тимчасову адміністрацію, після чого платіжні картки банку не обслуговувались в банкоматах.

В цих же поясненнях представник позивача стверджує, що формально регіональне відділення № 1 Черкаської філії АТ «Брокбізнесбанк» по вул. Леніна, 80, в м. Смілі було ліквідоване 22 грудня 2014 року. Однак з пояснень відповідача, допитаного як свідка, встановлено, що це відділення банку припинило діяльність в квітні 2014 року, з приміщення по вул. Леніна, 80, навіть були винесені меблі.

Постановою НБУ від 10 червня 2014 року № 339 у ПАТ «Брокбізнесбанк» було відкликано банківську ліцензію, внаслідок чого банк не міг здійснювати банківські операції, в т.ч. щодо перерахування коштів на погашення кредитного договору, укладеного з відповідачем.

Стаття 526 ЦК України визначає, зокрема, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. З наведеного вище встановлено, що банк не виконав свого обовязку, визначеного пунктом 6.4.5 договору № 21357, щодо забезпечення відповідачу виконання розрахунків по операціях з використанням картки після 3 березня 2014 року. Банк також не забезпечив можливості ОСОБА_1 розраховуватись за кредитом іншим способом.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, зокрема, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обовязку.

Наведені обставини свідчать про прострочення кредитора за договором № 21357.

Частиною 2 ст. 613 ЦК України визначено: якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обовязок, виконання зобовязання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. На підставі частини 4 цієї статті боржник за грошовим зобовязанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Згідно з вимогами ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобовязання сталось з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Банк не надав доказів, які підтверджують, що на виконання кредитного договору № 21357 ОСОБА_1 було забезпечено виконання розрахунків по операціях з використанням картки після 3 березня 2014 року або повідомлено про можливість розраховуватись за кредитом іншим способом. У звязку з цим відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки та збитків від прострочення виконання зобовязання з березня 2014 року.

На підставі ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 6990 грн. 91 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 64, 88, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6990 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 85 грн. 97 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів, набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі

оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.В. Компанієць