Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м.Києві в особі приватного нотаріуса Буренко Олени Миколаївни про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що на початку березня 1987 року вона познайомилася з ОСОБА_4, після чого у них склалися гарні стосунки і вони вирішили проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та дбали один про одного, однак шлюб так і не зареєстрували.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 раптово помер, після чого відкрилась спадщина на все належне, йому майно та заведена спадкова справа № 2/2013, у зв'язку з чим вона 26.04.2013 року звернулась із заявою до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Буренко О.М. для її прийняття, однак їй було повідомлено, що для визнання майна мерлого спільною сумісною власністю їй необхідно спочатку встановити факт спільного проживання чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу у судовому рядку.

У зв'язку з вищевикладеним, змушена була звернутись до суду з цим позовом та просить встановити факт проживання її з ОСОБА_4 однією ім'ю без реєстрації шлюбу в період з березня 1987 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В судовому засіданні 16.11.2015 року позивачка та її представник позов підтримали та просили його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що підстави для встановлення факту проживання позивачки з ОСОБА_4 однією ім'ю без реєстрації шлюбу відсутні.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив позов розглянути без його участі, тому приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ч.2 ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Виходячи з вищевикладеного, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому, укладення шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їх сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Враховуючи наведене, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має з'ясувати такі факти: спільне проживання осіб, наявність спільного побуту; взаємних прав та обов'язків. Можливість визнання проживання чоловіка та жінки однією сім'єю залежить від їх встановлення та доведеності.

Судом встановлено, що з ОСОБА_4 позивачка почала проживати однією сім'єю та вести спільне господарство з 1987 року і проживала разом з ним до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто, разом однією сім'єю вони прожили понад 25 років.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Та відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала копії фотографій спільного з відповідачем відпочинку у 1987, 1989, 1992, 1994, 1997, 1998, 2000, 2001, 2004, 2005, 2006 роках (а.с.8,9,10,11,12,13,14,15,16,17,18,19), спільними запрошеннями на свята (а.с.24).

Крім того, після смерті ОСОБА_4 позивачка займалась його похованням та понесла всі витрати з цього приводу, що підтверджується довідкою про поховання (а.с.20), договором-замовлення на організацію поховання (а.с.21, 22) та здачею його мисливської зброї (а.с.23).

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки судом було встановлено наявність між позивачкою та ОСОБА_4 взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю, приходить до висновку про те, що позивачка проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 до дня його смерті, однак, відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, що відбулось 01.01.2004 року.

Таким чином, виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч.1 ст.58 Конституції України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється.

Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 3 1.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі ст.273 ЦПК України може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 р. і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадянського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

У зв'язку з вищевикладеним, заявлені вимоги за період березня 1987 року - 01 січня 2004 року підпадають під застосування Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 pоку), нормами якого чітко визначено реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому, зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, атому позовні вимоги позивачки у в цій частині не підлягають задоволенню.

У зв'язку з вищевикладеним, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме - встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На підставі викладеного, ст.3 СК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 76, 88, 209, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м.Києві в особі приватного нотаріуса Буренко Олени Миколаївни про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу - задоволити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_8 однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу у період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич