Справа № 569/9000/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд
головуючий Герасимчук М.К.
при секретарі Клімашевич В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м.Києва про визнання правочину удаваним, визнання права власності на майно та зняття арешту з майна, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить: визнати довіреність від 28 вересня 2007 року, зареєстровану у Єдиному реєстрі довіреностей за реєстраційним № 4099, посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук В.К., видану ОСОБА_2 для ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на транспортний засіб марки BMW 5201, 1990 року випуску, шасі кузов (коляска, рама) НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2 - удаваними правочинами; визнати за ОСОБА_1 право власності на вказаний транспортний засіб; зняти з транспортного засобу арешт, накладений постановою від 04 січня 2011 року за ВП № 23824837 державного виконавця Кожиної Н.В. відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва.
В обґрунтування позовних вимог вказується, що 28 вересня 2007 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 транспортний засіб марки BMW 5201, 1990 року випуску, який здійснював продаж такого автомобіля на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 02 липня2007 року в інтересах власника ОСОБА_3 Як наслідок, 28 вересня 2007 року ОСОБА_2, будучи на те уповноваженим від ОСОБА_3, оформив на позивача, його дружину ОСОБА_5 та тестя ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність з правом керування вказаним транспортним засобом та правом його відчуження. В подальшому, на підтвердження укладення наведеного договору купівлі-продажу транспортного засобу, ОСОБА_2 у вказаний день надав ОСОБА_7 розписку про отримання від нього коштів за спірний автомобіль в сумі 6 000 доларів США та передав безпосередньо сам транспортний засіб із свідоцтвом про його реєстрацію.
Позивач доводить, що наведені документи в сукупності, а саме нотаріально посвідчена довіреність від 28 вересня 2007 року, розписка від 28 вересня 2007 року та свідоцтво про реєстрацію спірного ТЗ підтверджують укладення між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, який діяв в інтересах ОСОБА_3 договору купівлі-продажу у письмовій формі. Оскільки, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочином вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний стороною (сторонами). Крім того, позивач дізнався, що 04 січня 2011 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва накладено арешт на автомобіль. Доводить, що арешт накладений безпідставно, оскільки фактично саме він з 28 вересня є власником транспортного засобу.
Позивач та представник позивача ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. В матеріалах справи містяться заяви, подані до суду 20 та 22 липня 2015 року про визнання позовних вимог та розгляд справи без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачів з ухваленням заочного рішення проти чого не заперечують позивач та його представник.
Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва, належним чином будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Заяв та клопотань до суду не подавав. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника третьої особи.
Дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію відповідачів у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року ОСОБА_2, за довіреністю від ОСОБА_3, посвідчену 02 липня 2007 року приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області, реєстровий № 1625, довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, реєстровий № 4099, уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на правокерування транспортним засобом марки BMW 5201, 1990 року випуску, шасі кузов (коляска, рама) НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, з правом його відчуження. 28 вересня 2007 року ОСОБА_2,діючи в інтересах ОСОБА_3 написав розписку, якою засвідчив продаж ОСОБА_1 вказаного транспортного засобу, отримання від нього коштів в сумі 6 000 доларів СШАта передав безпосередньо сам транспортний засіб із свідоцтвом про його реєстрацію.
Суд вважає обгрунтованими вимоги позову щодо визнання правочинів удаваними.
Так, згідно із ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Для інших осіб односторонній правочин може створювати обов'язки лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
Як слідує із положень ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
За змістом ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як роз'яснено в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.
Із наданих суду документів безспірно вбачається, що між позивачем та ОСОБА_8, який діяв в інтересах ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, дійсно 28 вересня 2007 року було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля. Оскільки, позивач і відповідач вчинили такі дії, як передача суми коштів 6000 доларів США під розписку за спірний автомобіль; нотаріальне посвідчення та реєстрацію довіреності саме на спірний автомобіль та безпосередня передача спірного автомобіля з документами на нього, а тому суд вважає, що довіреність, видана на певний проміжок часу, є удаваним правочином. Тому, є всі підстави визнати зазначену довіреність удаваним правочином та визнати за позивачем право власності на спірний автомобіль в результаті укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля. Оскільки, за умовами договору купівлі-продажу саме покупець набуває право власності на придбане майно.
Як зазначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Крім того, судом встановлено, що 04 січня 2011 року державним виконавцем Кожиною Н.В. відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Останньою, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-525-1 виданого 22 липня 2010 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_3 Вказаною постановою було накладено арешт на все майно ОСОБА_3. Як наслідок, спірний транспортний засіб було арештовано вказаним рішенням державного виконавця.
Абзацом 4 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року за № 6 передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.
У зв'язку із наведеним та тим, що позивач законно набув право власності на спірний автомобіль, ще до накладення на нього арешту державним виконавцем, суд приходить до висновку про безпідставність накладення арешту на автомобіль.
На підставі ст. 202, 203, 207, 209, 235, 237, 244, 328, 655 ЦК України, керуючись ст. 10, 212- 215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.
Визнати довіреність від 28 вересня 2007 року, зареєстровану у Єдиному реєстрі довіреностей за реєстраційним № 4099, посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, видану ОСОБА_2 для ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на транспортний засіб марки BMW 5201, 1990 року випуску, шасі кузов (коляска, рама) НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 - удаваними правочинами.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки BMW 5201, 1990 року випуску, шасі кузов (коляска, рама) НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.
Зняти арешт з транспортного засобу марки BMW 5201, 1990 року випуску, шасі кузов (коляска, рама) НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, накладений постановою від 04 січня 2011 року за ВП № 23824837 державного виконавця Кожиної Наталії Вікторівни відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції м. Києва.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий -