РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради

до ОСОБА_2,

з участю третіх осіб: ОСОБА_3, Львівської міської ради, Інспекції ДАБК у Львівської міської ради

про демонтаж самочинно спорудженого цегляного гаража, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача демонтувати самочинно споруджений цегляний гараж розміром 5,90x3,02 м. на прибудинковій території будинку №13 на вул.Кн.Ольги та впорядкувати прибудинкову територію, посилаючись на те, що на території ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради знаходиться житловий будинок за адресою вул. Кн.Ольги, 13, що належить територіальній громаді м. Львова та перебуває у комунальній власності. Працівниками ЛКП «Вулецьке» встановлено що власник квартири №1 на вул. Кн.Ольги, 13 без відповідних документів спорудила цегляний гараж на прибудинковій території будинку №13 на вул.Кн.Ольги. ОСОБА_1 районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження від 12.03.2011р. №114 «Про знесення самочинних гаражів на вул.Кн.Ольги, 11,13», яким зобов'язано ОСОБА_2 у місячний термін за власні кошти знести самочинно споруджений цегляний гараж розміром 5,90x3,02 м. на прибудинковій території будинку №13 на вул.Кн.Ольги та впорядкувати територію. На розпорядження ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради та попередження ЛКП «Затишне» відповідач не реагує. Дозвільних документів на цегляний гараж відповідачем не предявлено. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що на час вселення нею у квартиру №1по вул. Кн.Ольги, 13 гараж був побудований, а вона його тільки використовує та утримує у належному стані. Жодних документів на даний гараж вона не має. Просить в позові відмовити.

Треті особи у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення, проти чого і не заперечив представник позивача та відповідачка

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно довідки з місця проживання про склад сімю і прописки від 11.05.2011 року №696, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано та постійно проживає четверо людей, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Пантеєвича, ОСОБА_3

ОСОБА_1 районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження від 12.03.2011р. №114 «Про знесення самочинних гаражів на вул.Кн.Ольги, 11,13», пунктом 5 якого зобовязано ОСОБА_2 у місячний термін за власні кошти знести самочинно споруджений цегляний гараж розміром 5,90x3,02 м. на прибудинковій території будинку №13 на вул.Кн.Ольги та впорядкувати територію. Однак, вказане розпорядження у добровільному порядку відповідачем не виконане.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2015 року скасовано п.5 розпорядження ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради №114 від 12.03.2011р. «Про знесення самочинних гаражів на вул.Кн.Ольги, 11,13».

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.376 ЦК України, нерухоме майно вважається самочинним будівництвом,якщо збудоване без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього.

Як вбачається із ч.4 ст.376 ЦК України,якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Виходячи з аналізу норм ст.376 ЦК України, обовязок демонтажу самочинного будівництва лежить виключно на особі, яка здійснила це самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено,що відповідачка не здійснювала самочинного будівництва гаражу, а лише користується ним, а тому не може бути зобовязана зносити гараж за власний рахунок, оскільки він існував на момент придбання квартири, не був останньою споруджений, та не перебуває у її власності Вказане не спростовано представником позивача та не надано доказів протилежного.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За таких обставин, вимога ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради про знесення самочинного будівництва пред`явлена до неналежного відповідача, та не у спосіб, визначений ст.16 ЦК України в силу тих правовідносин, що виникли між сторонами.

Відповідач є особою, яка жодного відношення до будівництва гаража не має, а отже і покладення обов`язку демонтажу на таку, відповідно до ст.376 ЦК України, є протиправним.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 376, 383, 391 ЦК України, ст.ст.100, 152, 177, 179 189 ЖК України, ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ОСОБА_3, Львівської міської ради, Інспекції ДАБК у Львівської міської ради про демонтаж самочинно спорудженого цегляного гаража відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.