АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 668/4860/15-ц Головуючий в І інстанції Кузьміна О.І.
Провадження №22-ц/791/3108/15 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Суворовського районного суду міста Херсона від 29 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання договорів недійсними, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі договорів дарування від 04 квітня 2011 року вона є власником квартири №1 та №1а в буд.1А по вул.Краснощьокіної в м.Херсоні. 18 жовтня 2012 року нею видано на імя батька ОСОБА_8 довіреність строком десять років з правом передачі повноважень третім особам, який, в свою чергу, 26 листопада 2014 року уповноважив ОСОБА_9 управляти та розпоряджатися належним позивачці майном. В подальшому 13 січня 2015 року ОСОБА_9 укладено договори купівлі-продажу квартири №1 та №1а в буд.1А по вул.Краснощьокіної в м. Херсоні, згідно яких право власності на зазначене нерухоме майно перейшло до ОСОБА_10, який того ж дня уклав договори дарування цього майна з ОСОБА_11. На даний час спірні квартири належать ОСОБА_7 згідно договорів купівлі-продажу від 05 лютого 2015 року.

ОСОБА_6 зазначила, що майно вибуло з володіння не з її волі шляхом укладання договорів купівлі-продажу від 13.01.2015 року квартири №1 та №1а в буд.1А по вул.Краснощьокіної в м. Херсоні від 13 січня 2015 року, укладені між нею та ОСОБА_10, посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_12 Ці договори є нікчемними відповідно до вимог ч.2 ст. 228 ЦК України, укладені з порушенням вимог закону. В звязку з чим позивачка просила визнати недійсними ці договори купівлі-продажу та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 зазначене нерухоме майно та визнати за нею право власності на квартиру № 1 та квартиру № 1а за вказаною вище адресою.

До укладення спірних правочинів позивачкою здійснено перебудову та переобладнання квартир, після чого, на її думку, збудоване самочинне майно набуло статусу обмеженого в обігу обєкту цивільного права, а отже правочини щодо відчуження нею спірного майна, а також всі наступні правочини, повязані з таким відчуженням суперечать вимогам законодавства, інтересам держави та суспільства, моральним засадам, в звязку з чим просить витребувати на свою користь реконструйовані квартири та визнати за собою право власності на них.

У ході розгляду справи представником позивача подано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 10 червня 2015 року була задоволена. Накладено арешт на квартиру №1 та квартиру №1а в будинку № 1А по вул.Краснощьокіної в м.Херсоні, які належать ОСОБА_7.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 29 жовтня 2015 року скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру №1а в будинку №1А по вул.Краснощьокіної в м. Херсоні, які належать ОСОБА_7, вжиті ухвалою Суворовського районного суду міста Херсона від 10 червня 2015 року.

В апеляційних скаргах на рішення та ухвалу суду ОСОБА_5, діючий в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову скасувати та передати дане питання на новий розгляд до Суворовського районного суду м. Херсона.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_13, діючий в інтересах ОСОБА_7 просить не брати до уваги доводи викладені в ній та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підтримали апеляційні скарги, просять їх задовольнити.

ОСОБА_13 представник ОСОБА_7 апеляційні скарги не визнав, просить їх відхилити, посилаючись на те, що реконструкція квартир ОСОБА_6 не припиняє права власності останньої. Квартири відчужені представником за дорученням в межах повноважень. Підстав для витребування майна немає.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на підставі договорів дарування від 04.04.2011 року була власником квартири №1 та №1а в буд.1А по вул.Краснощьокіної в м.Херсоні (а.с.17-24).

Довіреністю від 18.10.2012 року ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_8, ОСОБА_14 управляти та розпоряджатися усім належним їй нерухомим та рухомим майном строком до 18.10.2022 року з правом передачі повноважень третім особам повністю або частково (а.с.25-26).

Довіреністю від 26.11.2014 року ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_9 управляти та розпоряджуватися усім належним ОСОБА_6 нерухомим та рухомим майном строком до 18.10.2022 року (а.с.33-34).

13.01.2015 року між ОСОБА_9 від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_10 укладено договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна. Того ж дня за договорами дарування вказані квартири були передані в дар ОСОБА_11В.(а.с.35-42).

На момент розгляду справи квартири №1 та №1а в буд.1А по вул.Краснощьокіної в м.Херсоні належать на праві власності ОСОБА_7, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 05.02.2015 року, укладеними між ОСОБА_15 та ОСОБА_11 (а.с.47-50).

Аналізуючи вищевказані обставини справи та докази, які були досліджені в процесі судового розгляду, судом першої інстанції правильно встановлено, що оспорюванні договори купівлі-продажу від 13.01.2015 року укладені між ОСОБА_10 та ОСОБА_9, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26.11.2014 року, якою ОСОБА_8, діючий на підставі довіреності від 18.10.2012 року, уповноважив його діяти від імені позивачки ОСОБА_6

Посилання на порушення сторонами договорів від 13.01.2015 року вимог ст. 228 ЦК України, тобто порушення публічного порядку, безпідставні та не відповідають вимогам закону. Відчуження уповноваженою власником особою квартир в реконструйованому вигляді не порушує публічний порядок та саме по собі не порушує прав позивача, чиє волевиявлення охоплювало укладення оспорених договорів, нотаріально завірених на підставі технічної документації, поданої від імені позивача уповноваженою особою ОСОБА_9

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, оскільки з обставин, на які посилається позивач, як на підставу позову не вбачається, що зміст укладених договорів купівлі-продажу від 13.01.2015 року порушує публічний порядок та всупереч вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України позивачкою не надано належних та допустимих доказів цього.

Окрім того, недійсність договорів може бути визнана судом лише відповідно до передбачених цивільним законодавством підстав. Однак, будь-яких вимог до сторони цих договорів ОСОБА_11 не заявлялись та вказана особа не приймала участь у справі. За таких обставин, суд позбавлений можливості проводити аналіз дійсності та законності оспореного договору без участі його сторони, на чиї права та обовязки безпосередньо впливають висновки суду.

В частині витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 та визнання права власності, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цих вимог.

Так, згідно частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісність набуття в розумінні статті 388 ЦК України полягає в тому, що майно придбавається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати.

Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна від набувача, при цьому випадки такого витребування законодавством обмежуються, зокрема пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що витребування майна можливе в разі його вибуття з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що спірне майно вибуло з володіння власника внаслідок дій представника, який діяв в межах повноважень. Інше не доведено та позовні вимоги щодо недобросовісності представника не заявлялись, вказана особа до участі у справі взагалі не залучалась. Посилання позивача на вчинення дій представником ОСОБА_9 всупереч інтересам власника нерухомого майна, виходять за межі даного спору.

Таким чином, на вимогу ст.ст.10,60 ЦПК України позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог та які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та відмовив у задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 на відчуження реконструйованих квартир, порушення в процесі оформлення висновку про вартість обєкту оцінки на квартири №1 та №1-а буд 1-А по вул.Краснощьокіної в м. Херсоні та складенні звіту про оцінку майна, судовою колегією до уваги не приймаються, як такі, що висновки суду про відмову у задоволенні позову не спростовують та не доводять підстав, заявленого позивачем позову щодо порушення публічного порядку оспореними договорами купівлі-продажу, а також не доводять вибуття майна не з волі власника, що є безумовною складовою підстав для його витребування.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції з урахуванням положень ч.6 ст.154 ЦПК України дійшов правильного висновку про те, що ці заходи були вжиті у зв'язку з існуванням підстав, що могли унеможливити виконання рішення в майбутньому. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, то потреба у застосуванні заходів забезпечення позову відпала, з чим колегія суддів погоджується.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення та ухвали, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається, рішення, як і ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, законні та обґрунтовані і мають бути залишені без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, діючого в інтересах ОСОБА_6,- відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Суворовського районного суду міста Херсона від 29 жовтня 2015 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 29 грудня 2015 року

Ухвала набрала законної сили 24 грудня 2015 року

Суддя П.Я.Ігнатенко

ОСОБА_16ОСОБА_4