Справа № 738/151/15-ц
№ провадження 2/738/88/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складі:

головуючого - суддi Волошиної Н.В.

з участю секретаря Костюка І.А.

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну спpаву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки та додаткових витрат на дитину. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем по даній справі з 22 липня 1995 року по 11 червня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за період 2013-2014 роки останній надавав їй матеріальну допомогу на утримання дитини, проте її розмір є недостатнім, оскільки вона несе значно більші витрати по утриманню та вихованню доньки, які пов'язані з харчуванням, придбанням одягу, обслуговуванням в медичних закладах, вартістю проїзду до школи, щомісячного користування інтернетом. Крім того, вона несе додаткові витрати, пов'язані з відвідуванням уроків автосправи, придбанням збірників для підготовки до ЗНО, підготовкою до випускного вечора, відвідуванням гуртка малювання. Відповідач займається підприємницькою діяльністю, має нерегулярний дохід, інших дітей на має, має у власності декілька транспортних засобів, тобто є матеріально забезпеченим, в зв'язку з чим просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, та додаткові витрати на дитину у розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до 31 серпня 2015 року.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі та додатково пояснила, що після розлучення з відповідачем не зверталася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та про поділ набутого під час шлюбу майна, яке залишилося у його користуванні, оскільки сподівалася, що він буде добровільно надавати матеріальну допомогу, але останній, будучи фізичною особою підприємцем, отримуючи значні доходи, надає незначні кошти, яких не вистачає на утримання дитини.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 400 грн., посилаючись на те, що він припинив підприємницьку діяльність й після оформлення всіх документів планує стати на облік в центрі зайнятості, доходів немає, заперечував наявність у його власності транспортних засобів, які вказує позивач у позові, зазначив про те, що після розлучення поштовими переказами пересилає кошти на утримання дитини, та додав, що по мірі можливості буде надавати додатково кошти на утримання доньки.

Заслухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1995 року, який розірвано рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2013 року (а.с.9).

В шлюбі народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом запису актів громадянського стану Чернігівської області 09 грудня 1997 року (а.с.6).

Як вбачається з довідки №39 від 23 січня 2015 року, виданої виконкомом Величківської сільської ради Менського району Чернігівської області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає без реєстрації разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_1

З довідки про доходи №12 від 22 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 працює акушеркою в КЗОЗ «Менська центральна районна лікарня», загальна сума нарахованого їй доходу за період з липня 2014 року по грудень 2014 року становить 12133,50 грн., середньомісячний її заробіток складає 2022, 25 грн. (а.с.8).

Згідно наданих в судовому засіданні відповідачем квитанцій № CNM0001LOB від 18 квітня 2014 року, № СNM000109R від 25 червня 2014 року, № CNM0001PZV від 15 серпня 2014 року, №05 від 28 жовтня 2014 року, № 01 від 10 листопада 2014 року, чеків №0420 від 17 березня 2014 року, №2816 від 16 травня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_3 здійснював поповнення карткового рахунку ОСОБА_4 у березні 2014 року на суму 444 грн., у квітні-червні 2014 року по 400 грн., у серпні 2014 року на 800 грн., у жовтні 2014 року на 400 грн., у листопаді 2014 року на 5000 грн., а згідно квитанцій №05 від 06 січня 2015 року та №02 від 12 лютого 2015 року за січень та лютий 2015 року здійснив поповнення рахунку на 400 та 500 гривень (а.с.31-33). В судовому засіданні позивач не заперечувала про отримання від відповідача коштів, проте вважає такий розмір допомоги на утриманні дитини недостатнім.

Оскільки на час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, то аліменти підлягають стягненню в судовому порядку відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, в силу якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі.

Зокрема, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За повідомленням державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Менського районного управління юстиції Чернігівської області від 15 січня 2015 року за № 02.5-08/17, до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15 січня 2015 року внесено запис №5000760 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 (а.с.34).

Відповідно до довідки №516/9/25-12-11-013 від 14 лютого 2015 року, виданої Менською ОДПІ, відповідач, будучи облікований в податковій інспекції, як платник загальної системи, за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2014 року отримував доходи з таких джерел: у І кварталі 2013 року - 28 980,00 грн. - ПАТ «Менське підприємство по племінній справі в тваринництві», 26 100,00 грн. - ТОВ «Агроресурс-2006», у ІІ кварталі 2013 року 15080,00 грн. - ПАТ «Менське підприємство по племінній справі в тваринництві», у ІV кварталі 2013 року 94,12 грн. - ПАТ «КБ «ПриватБанк», доходи від зайняття підприємницькою діяльністю за період 2013-2014 роки відсутні (а.с.25, 34).

При цьому, незважаючи на те, що за даними ДПІ ОСОБА_3 хоч і не мав доходів у 2014 році, але здійснював поповнення карткового рахунку ОСОБА_4, що свідчить про його задовільний матеріальний стан.

Згідно з наданою на запит суду інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо запитуваної особи, а саме ОСОБА_3, відсутні.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження доводи позивача про наявність у власності відповідача автомобілів Fiat Doblo та Ford, оскільки, за даними Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, ДАІ 7404 за ОСОБА_3 значиться зареєстровані транспортні засоби - причепи ПФ 01 Фермер, 2009 року випуску та ОДАЗ 794, 1988 року випуску (а.с. 23-24).

Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, обов'язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, тому є всі підстави для стягнення аліментів з відповідача і визначення їх розміру у твердій грошовій формі.

На підставі викладеного та враховуючи пояснення та заперечення обох сторін, їх життєві та сімейні обставини, матеріальний стан, сімейний стан платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, стан його здоров'я, те, що він є працездатною особою, його обов'язок утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя, часткове визнання ним позову, а також те, що розмір аліментів має бути виправданий дійсними потребами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення на її користь на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій в сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 06 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з врахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, довідками, чеками, рахунками тощо).

Відповідно до приписів статей 10 та 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач обґрунтовувала необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину тим, що вона навчається у випускному класі, готується до ЗНО, відвідує заняття з автосправи, гурток з малювання, займається з репетиторами, проте не надала суду жодного доказу, який би підтверджував понесення нею таких витрат і що саме ці витрати викликані особливими обставинами.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, це кошти, які додатково витрачаються у зв'язку з особливими обставинами: на розвиток здібностей дитини - розумових, фізичних, творчих, тощо; на лікування дитини - придбання певних ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що витрати, на які посилається позивач, не викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а тому не знаходить підстав для їх стягнення, оскільки дана норма закону передбачає залучення матері, батька у додаткових витратах на дитину лише в окремих випадках в силу особливих обставин, коли потрібно крім звичайних витрат, нести додаткові витрати на дитину.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Кеpуючись ст.ст. 180-182, 184, 185, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 212- 215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісяця, починаючи з 06 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць пiдлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н. В. Волошина