Ухвала

іменем україни

11 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОА «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 01 березня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Аваль» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Аваль»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № CM-001/185/2006, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 80 000 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 між банком та ОСОБА_3 01 березня 2006 року було укладено договір іпотеки № PСML-001/185/2006, на підставі якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку нерухоме майно - приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, літній майданчик загальною площею 39,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

04 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № СМ-SMEN00/025/2008, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 235 000 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008 між банком та ОСОБА_3 04 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки № PIV SMEN00/025/2008/1, на підставі якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку нерухоме майно: приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, літній майданчик загальною площею 39,6 кв. м, розташовані аз адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2012 року визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, та на 1/2 частини складу - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитними договорами не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість: за кредитним договором від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 у розмірі 1 657 589 грн 08 коп. та за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008 у розмірі 9 141 755 грн 47 коп.

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 грудня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 та від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008.

24 грудня 2010 року у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звернення на заставне майно.

Враховуючи викладене та уточнивши вимоги, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 у розмірі 1 657 589 грн 08 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 926,32 дол. США, що еквівалентно 319 131 грн, процентів за користування кредитом - 4671,58 дол. США, що еквівалентно 37 339 грн., пені - 1 301 119 грн 08 коп., звернути стягнення на нерухоме майно: приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, літній майданчик загальною площею 39,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, згідно оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008 у розмірі 9 141 755 грн 47 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 233 553,49 дол. США, що еквівалентно 1 866 793 грн 04 коп., процентів за користування кредитом - 12 407,84 дол. США, що еквівалентно 99 175 грн 86 коп.; пені - 7 175 786 грн 57 коп., звернути стягнення на нерухоме майно приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, літній майданчик загальною площею 39,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2014 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 у розмірі 1 657 589 грн 08 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 926,32 дол. США, що еквівалентно 319 131 грн; процентів за користування кредитом - 4671,58 дол. США, що еквівалентно 37 339 грн., пені - 1 301 119 грн 08 коп., звернути стягнення на нерухоме майно: приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, літній майданчик загальною площею 39,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, з яких 1/2 частини приміщення кафе, 1/2 частини складу, та літній майданчик належить на праві власності ОСОБА_3, та 1/2 частини приміщення кафе та 1/2 частину складу належать на праві власності ОСОБА_4, з врахуванням 43 165,121 дол. США стягнутих на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2011 року, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, згідно оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008 у розмірі 9 141 755 грн 47 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 233 553,49 дол. США, що еквівалентно 1 866 793 грн 04 коп.; процентів за користування кредитом - 12 407,84 дол. США, що еквівалентно 99 175 грн 86 коп.; пені - 7 175 786 грн 57 коп., звернути стягнення на нерухоме майно приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, літній майданчик загальною площею 39,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, з яких 1/2 частини приміщення кафе, 1/2 частини складу, та літній майданчик належить на праві власності ОСОБА_3, та 1/2 частини приміщення кафе та 1/2 частину складу належать на праві власності ОСОБА_4, з врахуванням 245 961,34 дол. США та 59 833 грн 53 коп., стягнутих на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2011 року, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 21 травня 2014 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду таким вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитними договорами від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 та від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008 утворилась заборгованість, яка стягнута з відповідачів на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2011 року, яке не виконано, тому дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд посилався на те, що позивачем не надано доказів отримання ОСОБА_3 коштів на підставі кредитних договорі саме в інтересах сім'ї, тому на ОСОБА_4 не може бути покладено обов'язок виконання зобов'язань за кредитними договорами. Крім того, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2011 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було стягнуто заборгованість за кредитними договорами, пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки фактично є подвійним стягненням боргу.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 01 березня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № CM-001/185/2006, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 80 000 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 між банком та ОСОБА_3 01 березня 2006 року було укладено договір іпотеки № PСML-001/185/2006, на підставі якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку нерухоме майно - приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, та літній майданчик, загальною площею 39,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

04 вересня 2008 року між АКБ «Райффайзенбанк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № СМ-SMEN00/025/2008, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 235 000 дол. США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008 між АКБ «Райффайзенбанк Аваль» та ОСОБА_3 04 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки № PIV SMEN00/025/2008/1, на підставі якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку нерухоме майно: приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, склад - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, літній майданчик загальною площею 39,6 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитними договорами не виконує внаслідок чого утворилась заборгованість: за кредитним договором від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 у розмірі 1 657 589 грн 08 коп. та за кредитним договором від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008 у розмірі 9 141 755 грн 47 коп.

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами від 01 березня 2006 року № CM-001/185/2006 та від 04 вересня 2008 року № СМ-SMEN00/025/2008.

24 грудня 2010 року у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу кредитного портфелю між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сукупність прав за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звернення на заставне майно.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Висновок апеляційного суду про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки фактично буде подвійним стягнення заборгованості, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2011 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було стягнуто заборгованість за кредитними договорами, є безпідставним, оскільки ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконано, не позбавляє кредитора права звернення до суду з позовом про задоволення своїх вимог, у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, судами встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2012 року визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини приміщення кафе, загальною площею 129,9 кв. м, та на 1/2 частини складу - літ. Б-1, загальною площею 19,4 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 36 постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

За таких обставин апеляційний суд дійшов помилкового висновку і про те, що на ОСОБА_4 не може бути покладено обов'язок виконання зобов'язань за кредитними договорами, оскільки, у зв'язку з переходом до неї права власності на 1/2 частину предмета іпотеки, остання набула статус іпотекодавця та має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, на вищевказані обставини справи та положення закону уваги не завернув, не визначився з характером спірних правовідносин та нормою правова, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, тому передчасно дійшов висновку про відмову в позові.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, ураховуючи, що судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, рішення апеляційного суду не може вважатись законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 травня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко