30 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Мартинюка В.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до прокуратури Львівської області, держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди,
за касаційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.», подану представником ОСОБА_4, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2014 року Фермерське господарство «Бурка В.В.» (далі - ФГ «Бурка В.В.») звернулось до суду із позовом до прокуратури Львівської області, держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що протиправність дій прокуратури Львівської області полягає в порушенні прокуратурою встановленого Кримінальним процесуальним кодексом Українипорядку оформлення рішень за наслідками перевірки його клопотання від 16 лютого2011 року за вих. № 72 про перегляд за нововиявленими обставинами: постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 19 жовтня
2005 року, винесеної старшим слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області Славʼяк А.Б., постанови Сокальського районного суду від 08 грудня 2005 року, ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2006 року та постанови судді Верховного Суду України від 26 квітня
2006 року, - яка була підтверджена постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2013 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2013 року.
Щодо заподіяння майнової шкоди позивач обґрунтовував неотриманням мінімальної суми прибутків, яку могло отримати фермерське господарство від інвестицій в розмірі 16,02 млн. гривень за період з
01 березня 2011 року по 01 січня 2014 року, помістивши одержані кошти на депозитний рахунок в банку, якби прокуратурою було розглянуто його клопотання від 16 лютого 2011 року про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, постановлених за результатами розгляду його скарг на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо дій рибінспекторів, які позивач вважає незаконними, і у зв'язку з якими господарство втратило довіру інвестора, який бажав вкласти у господарство свої інвестиції.
Щодо заподіяння моральної шкоди позивач зазначав, що у зв'язку з порушенням прокуратурою порядку оформлення рішень за наслідками перевірки його клопотання про перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, він був позбавлений можливості оскаржити ці рішення в судовому порядку, що є порушенням його конституційних прав, а листом прокуратури Львівської області від 18 березня 2011 року, яким було дано відповідь на його клопотання, стверджено про некомпетентність представника фермерського господарства, що призвело до приниження ділової репутації і підриву довіри до діяльності фермерського господарства.
Ураховуючи викладене ФГ «БуркаВ.В.» просило стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 15 000 000 грн на відшкодування майнової шкоди та 2 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій прокуратури Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29 вересня

2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 липня

2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ФГ «Бурка В.В.» - ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судами встановлено, що позивач свою вимогу про відшкодування майнової та моральної шкоди за рахунок держави пов'язує із порушенням прокуратурою встановленого Кримінальним процесуальним кодексом Українипорядку оформлення рішень за наслідками перевірки його клопотання від 16 лютого 2011 року за вих. № 72 про перегляд за нововиявленими обставинами: постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно державних інспекторів Львівсько-Закарпатської міжобласної інспекції по охороні та відтворенню водних живих ресурсів та врегулюванню рибальства у водоймах України за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України, винесеної 19 жовтня 2005 року старшим слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області Славʼяк А.Б., постанови Сокальського районного суду від 08 грудня 2005 року, винесеної за результатами розгляду скарги на вказану вище постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4, ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2006 року, якою було залишено без змін постанову Сокальського районного суду від 08 грудня 2005 року, та постанови судді Верховного Суду України від 26 квітня 2006 року, якою було відмовлено ОСОБА_4 у витребуванні матеріалів справи.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого

2013 року, залишеною без змін ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2013 року, визнано незаконною бездіяльність прокуратури Львівської області під час розгляду та перевірки клопотання ОСОБА_4 про перегляд судових рішень, постановлених за результатами розгляду скарг на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 19 жовтня 2005 року, винесену старшим слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області Славʼяк А.Б., постанови Сокальського районного суду від 08 грудня

2005 року, ухвали колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 14 березня 2006 року та постанови судді Верховного Суду України від 26 квітня 2006 року. Зобов'язано прокуратуру Львівської області прийняти рішення відповідно до вимог

ст. 400-8 КПК Україниза вказаним вище клопотанням ОСОБА_4

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_4, подану в порядку КПК України, та визнаючи незаконною бездіяльність прокуратури Львівської області, суди виходили із того, що за результатами розгляду клопотання ОСОБА_4 від 16 лютого 2011 року про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами прокуратура не прийняла процесуального рішення відповідно до вимог ст. 400-8 КПК України.

Статтею 56 Конституцію України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із підстав цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною 1 вказаної статті зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. При цьому розмір заподіяних збитків доводить позивач.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода для юридичної особи, яким є позивач, полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій встановили, щопозивачем не доведено факту заподіяння йому майнової та моральної шкоди внаслідок порушення його права на вирішення клопотання про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у встановленому КПК Українипорядку, а встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, факту протиправної бездіяльності прокуратури не може бути безумовною підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди при недоведеності факту наявності такої шкоди та причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а тому дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.», подану представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року в справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до прокуратури Львівської області, держави в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк