Справа № 200/9115/15-ц
Провадження№2/200/2498/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 вересня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Кобзар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2015 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №0 від 13 серпня 2008 року відповідач ОСОБА_1 в Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») отримав кредит у розмірі 33 088,00 доларів США. Відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,50% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк у подвійному розмірі. Кінцевий строк погашення кредиту 12 серпня 2015 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кошти в зазначеному розмірі. Умови погашення кредиту відповідачем не виконані. Станом на 23 квітня 2015 року заборгованість відповідача перед банком становить:

- 4 726,30 доларів США заборгованість за кредитом;

- 435,43 дол. США заборгованість за процентами;

- 7 849,89 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 753,82 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 13 серпня 2008 року було укладено договір поруки № 223198. Відповідно до умов договору поруки, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Станом на час подання позовної заяви заборгованість за кредитним договором позичальником та поручителем у добровільному порядку не погашена.

В звязку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1, солідарно з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № від 13.08. 2008 року по кредиту та процентам у розмірі 5 161,73 дол. США (пять тисяч сто шістдесят один долар 73 центи) та по пені у розмірі 8 603,71 грн. (вісім тисяч шістсот три гривні 71 копійку), з яких:

- 4 726,30 доларів США заборгованість за кредитом;

- 435,43 дол. США заборгованість за процентами;

- 7 849,89 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 753,82 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: 49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код в , місцезнаходження: 61005, м. Харків, просп. Московський, 60) судові втирати у розмірі 1 249,60 грн., а саме у рівних частках по 624,80 грн.

Представник позивача ОСОБА_3, який представляє інтереси відповідно до довіреності від 20.12.2013 р. за №33-21/41163, не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутністю до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2015 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні, 13 серпня 2008 року між відповідачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 33 088,00 доларів США, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі (а.с.15-23).

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах передбачених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як зазначено у ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобовязався повернути суму кредиту на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Позичальник зобовязаний повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 12 серпня 2015 року (п.п. 1.2.2).

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк у подвійному розмірі. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Строк сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п.п. 1.3.4).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 протягом тривалого часу не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам, чим суттєво порушив взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 23 квітня 2015 року заборгованість за тілом кредиту та відсотками становить відповідно 4 726,30 та 435,43 доларів США. Розрахунок заборгованості за кредитом та відсотками позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачами не спростований. (а.с. 50-59).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … сплати неустойки.

За ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4.1 договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань. Передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми, або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісії, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Позивачем з дотримання вимог п. 4.1 договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України здійснене нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7 849,89 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 753,82 грн.

Розрахунок пені позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачами не спростований.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1, як позичальник за кредитним договором, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України прострочив виконання грошового зобовязання в частині повернення позикодавцеві чергової частини позики у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач стверджує, що наслідком прострочення сплати позичальником чергової частини кредиту більш ніж на один місяць є виникнення у позивача права вимагати дострокового повернення тієї частини кредиту, строк повернення якої не минув.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, розмір заборгованості за кредитом становить 4 726,30 доларів США. А розмір заборгованості за відсотками 435,43 доларів США (а.с. 50-51).

Суд враховує, що укладеним сторонами договором (п. 6.1.2) передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій.

Наведені положення договору кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якою передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 затримав сплату чергової частини кредиту більш ніж на один календарний місяць, у позивача на підставі п. 6.1.2 кредитного договору, ч. 2 ст. 1054 ЦК України з урахуванням вимог п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» виникло право вимагати від відповідача дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася станом на 23.04.2015р. у розмірі 4 726,30 доларів США та відсотків у розмірі 435,43 доларів США.

Позивачем до позову додані вимоги за вих. № 30-11/22674 та № 30-11/22673, за якими банк вимагав від відповідачів погасити прострочену заборгованість з попередженням про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав у разі її не погашення (а.с. 30-33).

Зазначені вимоги спрямовані на адресу відповідачів рекомендованим відправленням, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 34-35).

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Договір про надання споживчого кредиту був забезпечений укладенням позивачем зі співвідповідачем ОСОБА_2 договору поруки № 223198 від 13 серпня 2008 року, за яким поручитель зобовязався відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 усіх зобовязань що виникли з договору про надання споживчого кредиту (а.с. 27-29).

За ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином співвідповідач ОСОБА_2, як поручитель ОСОБА_1, згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України відповідає перед банківською установою у тому ж обсязі, що і останній, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачі, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняються від відповідальності за неможливість виконання ними грошового зобовязання, і у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, зобовязані сплатити суму боргу.

Позивач просить суд стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками у валюті кредиту, тобто у доларах США.

Згідно розяснення, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за якими суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Згідно розяснення, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, суд повинен врахувати правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-145цс14 від 24 вересня 2014 року, за яким у силу положень статтей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Вирішуючи питання щодо того, чи правомірно наданий кредит в іноземній валюті, суд виходить з розяснень, викладених у п. 10 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за якими банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу ІІ Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Позивачем до позову додані банківська ліцензія (а.с. 11), а також дозвол на проведення операцій з валютними цінностями (а.с. 12-14), які в сукупності підтверджують право позивача здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті, отже стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором, банк набув права вимагати повернення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № від 13.08.2008 р. та процентам у розмірі 5161,73 дол. США., та по пені у розмірі 8603,71 грн., а тому суд вважає, що суму заборгованості необхідно стягнути з відповідачів у повному обсязі у зв'язку з невиконанням ними взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1249,60 грн.

При цьому суд враховує розяснення, викладені у п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 3 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», за якими солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Отже, з кожного з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 624,80 грн.

Керуючись ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 533, ч.ч. 1, 2 ст. 554, ст.. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1050, ст.. 1054 ЦК України, п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 та 224 - 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: 49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код в , місцезнаходження: 61005, м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 0 від 13 серпня 2008 року по кредиту та процентам у розмірі 5 161,73 дол. США (пять тисяч сто шістдесят один долар 73 центи) та по пені у розмірі 8 603,71 грн. (вісім тисяч шістсот три гривні 71 копійку), з яких:

- 4 726,30 доларів США заборгованість за кредитом;

- 435,43 дол. США заборгованість за процентами;

- 7 849,89 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

- 753,82 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: 49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3, буд. 2, корп.. 1, кв. 72) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код в , місцезнаходження: 61005, м. Харків, просп. Московський, 60) судові втирати у розмірі 1 249,60 грн., а саме у рівних частках по 624,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Е.В. Женеску