АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Акцент-Банк» про захист прав споживачів та визнання договору поруки недійсним.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що 20.10.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір поруки №167 на забезпечення виконання нею зобов'язань за кредитним договором № DNH4KS11800052 від 26.05.2005 р., укладеного між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого, вона отримала кредит у розмірі 6 392,18 грн. зі сплатою 25,08% річних на строк до 25.05.2007 р. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором складає 10 000,00 грн.

Про існування зазначеного договору їй стало відомо лише після ухвалення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ заочного рішення від 26.12.2012 р. у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №DNH4KS11800052 від 26.05.2005 р. у сумі 47 263,75 грн., та стягнуто солідарно з неї та ПАТ «Акцент-Банк» на користь КБ «ПриватБанк» 10 000,00 грн., а всього заборгованість у сумі 57 263,75 грн., яка складається з 4 472,42 грн. - заборгованості за кредитом; 19 050,02 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 30 538,27 - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 703,04 грн. - штраф (процентна складова), та судовий збір у розмірі 572,64 грн.

Посилаючись на те, що договір поруки укладено через 3,5 роки після настання строку виконання основного зобов'язання (який настав 25.05.2007 р.), а відтак з метою фактичного поновлення ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущеного строку позовної давності, що розширює її

Справа №756/9319/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3732/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
обов'язки за кредитним договором, і у такий спосіб порушує її законні права та інтереси, як споживача банківських послуг, просила суд визнати недійсним договір поруки №167 від 20.10.2010 р., укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12.01.2015 р. позов задоволено.

Визнано недійсним договір поруки №167 від 20.10.2010 р., укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк».

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що суд в мотивувальній частині рішення не зазначив, які саме права позивача порушено при укладенні договору поруки.

Крім того зазначав, що питання про стягнення боргу за кредитним договором і питання строку позовної давності за цими вимогами не є предметом розгляду у даній цивільній справі та не стосується предмету доказування.

Також вказував на те, що суд помилково застосував до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки договір поруки не є споживчим договором.

В судовому засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те що рішення суду є законним та обгрунтованим.

Представник ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи зазначена юридична особа була повідомлена.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки укладено поза межами строку позовної давності за основним зобов'язанням, що звужує її права як споживача на захист своїх прав, та розширює її обов'язки як боржника за кредитним договором.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

За змістом ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що 26.05.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNH4KS11800052, відповідно до якого позивачка отримала кредит у розмірі 6 392,18 грн. зі сплатою 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 25.05.2007 р.

20.10.2010 р. між ПАТ «Акцент-Банк» (поручитель) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) укладено договір поруки, яким забезпечено виконання зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором № DNH4KS11800052 від 26.05.2005 р. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором складає 10 000,00 грн.

З матеріалів справи убачається, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012 р. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNH4KS11800052 від 26.05.2005 р. у сумі 47 263,75 грн., а також стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000,00 грн. та судові витрати у розмірі 572,04 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2014 р. зазначене заочне рішення скасовано, і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням статей 553-554 ЦК України договір поруки укладається кредитором за зобов'язаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем. Оскільки позичальник є не стороною договору поруки, а стороною у зобов'язанні, забезпеченому порукою, чинне законодавство України не передбачає обов'язку кредитора чи поручителя отримувати згоду позичальника на укладення договору поруки. Разом із тим це не означає, що за позовом позичальника такий договір поруки не може бути визнано недійсним, якщо буде доведено, що він звужує його права чи розширює обов'язки, зокрема, передбачає оплату послуг поручителя боржником відповідно до вимог статті 558 ЦК, чи доведе зловмисну домовленість кредитора з поручителем тощо.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки кредитний договір № DNH4KS11800052 від 26 травня 2005 р. укладено з зазначеним у ньому терміном виконання до 25 травня 2007 року, а договір поруки №167 укладено 20 жовтня 2010 року, тобто після спливу загального строку звернення до суду за захистом порушених прав (позовної давності), то укладення такого договору розширює зобов'язання ОСОБА_1, як боржника за кредитним договором за його невиконання.

Так відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 2 статті 556 ЦК України передбачено, що до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до п.5 договору поруки, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Пунктом 9 цього договору сторони дійшли згоди, що строк в межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років.

Таким чином укладення договору поруки після настання строку виконання основного зобов'язання боржником, з погодженням сторонами цього договору збільшеного строку позовної давності без згоди боржника, розширює його обов'язок щодо виконання зобов'язань за кредитним договором, оскільки за договором поруки у нього виникає обов'язок солідарного боржника, та зобов'язання перед поручителем, який виконав зобов'язання забезпечене порукою.

За змістом ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Зважаючи на викладене висновок суду першої інстанції про те, що договір поруки створює додаткові обов'язки для ОСОБА_1, що є підставою для визнання його недійсним, є правильним.

Інші доводи апеляційної скарги правильність такого висновку не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: