Справа № 459/3027/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/604/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, Відділу Держземагенства у м. Червонограді Львівської області, Червоноградської міської ради, про скасування рішення, визнання недійсним державного акту про право власності на землю та договору дарування; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Відділу Держземагенства у м. Червонограді Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

7 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати державний акт на право власності на землю для обслуговування будинку АДРЕСА_1 недійсним, скасувати рішення Червоноградської міської ради № 388 від 5 березня 2009 року про приватизацію спірної земельної ділянки, визнати недійсним нотаріально посвідчений договір дарування від 12 грудня 2009 року, зареєстрований за № 1-2113. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником гаража біля будинку АДРЕСА_1. Він порушив питання про приватизацію земельної ділянки, необхідної для обслуговування гаража, але йому у цьому було відмовлено з посиланням на те, що земельна ділянка приватизована ОСОБА_6, яка подарувала цю ділянку відповідачу ОСОБА_4 Вважає, що до складу приватизованої ОСОБА_6 земельної ділянки увійшла ділянка, на якій розташований належний йому (позивачеві) на праві власності гараж. Просить позов задовольнити.

6 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні нею земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати за свій рахунок самовільно встановлений гараж, розміщений на належній їй земельній ділянці. На обґрунтування позову послалась на те, що її матері - ОСОБА_6 належав на праві власності будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який у подальшому мати подарувала їй разом із земельною ділянкою. Вважає, що з їхньої сторони не було захоплення будь-якої частини земельної ділянки, оскільки вони правомірно отримали документи, що посвідчують право власності на земельну ділянку. ОСОБА_2 самовільно на частині їхньої земельної ділянки встановив гараж та протягом тривалого часу користується ним. Просить позов задовольнити.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позовів.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 в частині відмови у задоволенні його позову. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Зазначає, що з 1972 року користується гаражем, зберігає в ньому автомобіль та майно. З 2002 року гараж належить йому на праві власності. Даний гараж знаходиться біля будинку відповідача. Вказує, що у 2013 році мав намір приватизувати земельну ділянку під гаражем, однак дізнався, що така належить відповідачу. Будинок відповідачі набули після того, як він (позивач) набув право на гараж. Під час приватизації ділянки, гараж вже знаходився на ній.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки в частині вирішення позову ОСОБА_2 суд першої інстанції зробив свої висновки без належних підстав, справу вирішено без достатньої перевірки обґрунтованості позовних вимог; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим на підставі повної і всебічної перевірки доказів, їх дослідження і правильної оцінки; тому з висновками суду в цій частині повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст.ст. 10, 59-61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.3, ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає в повній мірі.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 312 від 21 жовтня 1966 року ОСОБА_8 виділено земельну ділянку під будівництво гаража. Розпорядженням № 83 виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 11 травня 1972 року вирішено переоформити гараж ОСОБА_8 біля будинку АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 (а.с.11,21-25). Згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 21 жовтня 1966 року № 312 та розпорядження № 83 від 11 травня 1972 року за ОСОБА_2 рахується цегляний гараж в районі АДРЕСА_1, що стверджується довідкою № 1/18 від 26 березня 2002 року, виданої Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Червоноградської міської ради (а.с.6). Рішенням № 126 виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 25 квітня 2002 року вирішено оформити право власності на гараж АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 (а.с.5). 8 травня 2002 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на гараж НОМЕР_1, яке є чинним, ніким не оспорене (а.с.26). Зазначений гараж зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі рішення № 126 від 25 квітня 2002 року, про що свідчить запис в реєстрову книгу за № 1173. Первинна реєстрація гаражу проведена 1 червня 1976 року. (а.с.65-66). В копіях рішення виконкому Червоноградської міської ради № 312 від 21 жовтня 1966 року про виділення ОСОБА_8 земельної ділянки під будівництво гаража, наданих сторонами, наявні розбіжності у номері будинку на АДРЕСА_1 (а.с.12,99). Однак сторони не заперечують, що мова йде про одну і ту саму споруду гаража і це об'єктивно стверджується іншими матеріалами справи. Будинки № 2 і № 4 розташовані поруч.

Договором купівлі-продажу від 30 жовтня 1991 року стверджується, що ОСОБА_9 купив будинок АДРЕСА_1 (а.с.14,20). Рішенням № 264 виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 27 липня 2003 року узаконено самовільно збудований гараж на два бокси біля зазначеного будинку (а.с.15). ОСОБА_6 набула право власності на вказаний будинок і господарські споруди на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 серпня 2003 року. На підставі рішення Червоноградської міської ради № 388 від 5 березня 2009 року ОСОБА_6 приватизувала земельну ділянку площею 0,0714 га біля будинку АДРЕСА_1 та отримала державний акт серії ЯЖ № 588206 про право власності на цю земельну ділянку, кадастровий номер :03:002:0023 (а.с.14-16,93-97,161-162). До складу приватизованої ОСОБА_6 земельної ділянки увійшла і земельна ділянка, зайнята гаражем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 На плані території за 2009 рік зображено гараж, що належить ОСОБА_2 (а.с.98).

При розгляді заяви ОСОБА_2 про складання технічного завдання на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 відділом Держземагенства у м.Червнограді з'ясовано, що дана земельна ділянка приватизована ОСОБА_6 у складі земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку № 2 на вказаній вулиці (а.с.10).

Відповідно до договору дарування від 12 грудня 2009 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями, а також земельну ділянку площею 0,0714 га (а.с.87)

Право користування гаражем ОСОБА_2 одержав 11 травня 1972 року, право власності на гараж він набув у 2002 році. Оскільки гараж нерозривно пов'язаний із земельною ділянкою, ОСОБА_2 користується такою. Разом з набуттям права на будівлю ОСОБА_2 набув прав і обов'язків землекористувача. Чинне земельне законодавство не передбачає будь-яких строків для оформленні фактично набутого права землекористування.

Право власності на будинок АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_9 у 1991 році. ОСОБА_6 стала власником цього будинку з 19 серпня 2003 року.

З інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що за ним закріплена земельна ділянка площею 0,0634 га. Однак ОСОБА_6 приватизувала земельну ділянку біля цього будинку площею 0,0714 га та відчужила внаслідок дарування ОСОБА_4, зайнятої гаражем, який належить на праві власності ОСОБА_2

В процесі приватизації спірної земельної ділянки не дотримано вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України № 43 від 4 травня 1999 року, зокрема, межі земельної ділянки не погоджені із суміжними землекористувачами. Цією приватизацією порушуються права ОСОБА_2

ОСОБА_6 при приватизації земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, приватизувала земельну ділянку на якій знаходиться належний ОСОБА_2 на праві власності гараж НОМЕР_1. Згодом ця земельна ділянка подарована ОСОБА_4 ОСОБА_2 правомірно набув право користування і власності на вказаний гараж, є землекористувачем земельної ділянки, зайнятої гаражем.

Відповідно до ст. 118 ЗК України, якою передбачено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, право на приватизацію надано на земельні ділянки, які перебувають у користуванні громадян.

Наявними в матеріалах справи доказами достовірно стверджується, що земельна ділянка, зайнята гаражем, який перебував у власності ОСОБА_2, на час проведення приватизації ОСОБА_6 не перебувала у її користуванні і не підлягала приватизації нею. Відтак, внаслідок такої приватизації порушені права ОСОБА_2 як землекористувача, які підлягають судовому захисту шляхом задоволення вимог про скасування рішення Червоноградської міської ради про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки, визнання недійсним державного акту про право власності на цю земельну ділянку та договору дарування земельної ділянки, оскільки ОСОБА_6 не мала права на відчуження такої. Підстави для визнання недійсним договору дарування в повному об'ємі відсутні.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості в повній мірі. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні у зазначеній частині, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Відтак, у зазначеній частині оскаржуване рішення підлягагає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

В решті рішення Червноградського міського суду не оскаржене.

Керуючись ст. 303, п.1, п.2 ч.І ст.307, ст.ст. 308, 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2,- скасувати та у цій частині ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Червоноградської міської ради Львівської області № 388 від 5 березня 2009 року про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0714 га на АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0714 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0023, розташовану у АДРЕСА_1; серії ЯЖ № 583206, зареєстрований в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 99, від 20 серпня 2009 року.

Визнати недійсним договір дарування від 12 грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, в частині дарування земельної ділянки площею 0,0714 га, кадастровий номер :03:002:0023, посвідчений Заєць М.В. - нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-2113.

В решті позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: