22-ц/775/1251/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов Д.В. Категорія 2
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Сороки Г.П.,

суддів - Гаврилової Г.Л., Принцевської В.П,

секретар - Гаркуша О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес», третя особа Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування майнової і моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

10 червня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю телефонна компанія «Дейта-Експрес» (далі ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес»), третя особа Департамент міського майна Маріупольської міської ради, та просила: 1) зобов'язати відповідача утримувати орендоване приміщення по вул. Машинобудівельна, буд. 80 в м.Маріуполі в належному стані; 2) зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю; 3) стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 3 260грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., а також судові витрати: за послуги спеціаліста 800грн., судовий збір 243,60 грн. та комісію банку 30грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником нежитлового приміщення по вул. Машинобудівельна, буд. 80 в м.Маріуполі, яке має спільну стіну з приміщенням, в якому здійснює підприємницьку діяльність відповідач ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес». Через деякий час після придбання приміщення в ньому почалося протікання води зі стелі. Вказане залиття відбувається внаслідок протікання з крівлі відповідача. Вона зверталася до відповідача з приводу ремонту крівлі, але ремонт проведено не було. За захистом порушеного права раніше зверталась до суду та рішенням від 27.10.2014 року по справі №264/2101/13ц Іллічівський районний суд м. Маріуполя стягнув з відповідача на її користь матеріальну шкоду. Однак, після прийняття рішення суду крівля продовжує протікати, що призвело до виникнення потьоків у її приміщенні та завдання їй додаткової шкоди. Внаслідок цього стало небезпечно вмикати світло через можливе замикання. Вона не може відремонтувати належні їй приміщення №18,22, оскільки крівля продовжує протікати, а приміщення руйнуватися. За договором оренди від 18.10.2011 року, укладеним між Управлінням міського майна та відповідачем, останній взяв на себе зобовязання проводити капітальний ремонт орендованого приміщення та підтримувати приміщення в задовільному санітарному стані, але свої зобовязання не виконує.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес», третя особа Департамент міського майна Маріупольської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 3 260грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн., витрати на проведення експертного дослідження 800грн., судовий збір в сумі 365,40грн., а всього 5 425,40грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні вимог про зобов'язання відповідача утримувати орендоване приміщення по вул. Машинобудівельна, буд. 80 в належному стані та зобов'язання усунути перешкоди у користуванні власністю, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. При цьому посилається на необґрунтованість і незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_3 та представник ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес» в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою на імя ОСОБА_2, зареєстрованою у встановленому порядку в журналі телефонограм, та звітом про отримання факсимільного повідомлення за телефоном відповідача (0629)53-80-00, долученими до справи. ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, посилаючись на неможливість явки в судове засідання у звязку з тимчасовим перебуванням за межами м.Маріуполя. ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес» про причини неявки представника в судове засідання суду не повідомив та ніяких заяв до суду не подав. Тому, виходячи з положень ст.305 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Департамента міського майна Маріупольської міської ради ОСОБА_4, який просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,заявлених в суді першої інстанції.

Як вбачається зі справи ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні власністю та покладання на відповідача зобовязання утримувати орендоване приміщення у належному стані. В решті частини, тобто в частині задоволення позову, рішення суду ніким не оскаржується.

Тому, перевіряючи справу в межах апеляційного оскарження, у колегії суддів відсутні апеляційні підстави для перевірки законності та обгрунтованості рішення суду в частині задоволення позову.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, керуючись положеннями ч.1 ст.780, ст.ст.1166,1167 ЦК України, виходив з того, що з вини відповідача, як наймача нежилого приміщення, заподіяна позивачу матеріальна та моральна шкода внаслідок залиття належного їй на праві власності приміщення, що призвело до його пошкодження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю та покладання на відповідача зобовязання по утриманню орендованого приміщення у належному стані, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог та відсутності у позивача правових підстав для захисту свого права шляхом покладання на відповідача зобовязання по утриманню орендованого приміщення у належному стані, власником якого вона не є.

Переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження, колегія суддів не може не погодитись з висновками суду в частині оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є власником нежилого приміщення №1 прибудови з літ.А1-1, а саме коридори №1, №18, торговельний зал №21, туалет №22, комора №23, загальною площею 50,9кв.м., яке розташоване в будинку №80 по вул. Машинобудівельна в місті Маріуполі.

Згідно нотаріально посвідченого договору оренди №1252-І від 18.10.2011 року відповідач ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес» орендує нежитлове приміщення з літ.А-1, кімнати 2-7,9,22, загальною площею 97,4кв.м., розташоване за адресою м.Маріуполь, вул. Машинобудівельна, буд.80, що належить територіальній громаді м.Маріуполя на підставі свідоцтва на право власності від 15.07.2011 року, та межує із приміщеннями позивача.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, яке набрало законної сили, від 27.10.2014 року позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес», Центр поштового звязку №5 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», Управління міського майна Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-експлуатаційне управління №4 ЖКП Іллічівського району м. Маріуполя, про усунення перешкод у користуванні власністю було задоволено частково та стягнуто з ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 4 690,00грн. та судові витрати.

Даним рішенням встановлено, що причиною залиття належних позивачу приміщень №18 та №22 по вул. Машинобудівельна, буд.80 є неналежний технічний стан покрівлі над приміщенням, які знаходяться в оренді ТОВ телефонна компанія «Дейта-Експрес» та затікання опадів під покрівлю з боку приміщень відповідача, що підтверджується висновками судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2014 року та додаткової будівельно-технічної експертизи від 20.06.2014 року.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 04.06.2015 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідних для проведення ремонту з метою усунення пошкоджень приміщень, що належать ОСОБА_2 по вул. Машинобудівельна, буд.80 м. Маріуполя, за вирахуванням суми, визначеної у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2014 року, складає 3 260,00 грн.

Згідно зі ст.ст.317,319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Положеннями ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності на своє майно чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених в п.33 постанови від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Як вбачається зі справи, свої вимоги про зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю та зобовязання утримувати орендоване приміщення у належному стані, позивач обґрунтовувала тим, що внаслідок тривалого протікання води з крівлі відповідача в належному їй приміщення стало небезпечно вмикати світло через можливе замикання, вона не може відремонтувати належні їй приміщення №18,22, оскільки крівля продовжує протікати, а приміщення руйнуватися, а також тим, що за договором оренди від 18.10.2011 року, укладеним між Управлінням міського майна та відповідачем, останній взяв на себе зобовязання проводити капітальний ремонт орендованого приміщення та підтримувати приміщення в задовільному санітарному стані, але ці зобовязання не виконує.

Разом з тим, позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження доводів, що відповідач створив для неї конкретні перешкоди, що підлягають усуненню та які роблять неможливим її володіння та користування власністю. Посилання на можливість виникнення замикання електропроводки є припущенням, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, зі справи також вбачається, що права позивача у звязку з пошкодженням приміщення внаслідок затікання води з крівлі зі сторони приміщення, яке орендує відповідач, судом захищені шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної їй з вини відповідача.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необґрунтованість вимог про зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем належною їй власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Способи захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного права передбачені ч.2 ст. 16 ЦК України. Це, зокрема: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Такий спосіб захисту порушеного права як примусове виконання обов'язку в натурі застосовується в зобов'язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов'язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов'язку чи уникає його.

Як вбачається зі справи між сторонами будь-яких зобовяльних правовідносин не існує.

За договором оренди від 18.10.2011 року, відповідно до умов якого відповідач зобовязаний утримувати приміщення у належному стані, не допускати його пошкодження та проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, укладеним між відповідачем та Управлінням міського майна Маріупольської міської ради (на теперішній час Департамент міського майна Маріупольської міської ради), позивач не є стороною (а.с.48-50).

У разі неналежного виконанням зобовязань за договором оренди наймодавець має право ставити питання про розірвання договору оренди та відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок погіршення приміщення з вини наймача (ст.ст.779,783 ЦК України). Позивач не є стороною договору оренди та наймодавцем приміщення, що перебуває в оренді у відповідача, тому не може вимагати від нього виконання зобовязань за даним договором оренди.

Таким чином, виходячи з того, що договірних (зобовязальних) відносин між позивачем та відповідачем не існує, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про відмову в задоволені позову ОСОБА_2 про зобовязання відповідача утримувати орендоване приміщення у належному стані.

Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що висновки суду не відповідають обставинам справи та рішення постановлено у порушення норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не випливають з обставин справи, ніякими належними, допустимими та переконливими доказами не підтверджені, не ґрунтуються на вимогах закону та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду в оскаржуваній частині, у звязку з чим апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Сорока Г.П.

Судді : Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_5