Справа № 303/4816/15-ц
Номер стат. звіту 47
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
28 серпня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Носова В.В., при секретарі Іванчо Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Мукачівський МВ ГУД МС України в Закарпатській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон та оформлення проїзних документів, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Мукачівський МВ ГУД МС України в Закарпатській області про надання дозволу без згоди ОСОБА_2, який являється батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон та дозволу на багаторазове тимчасове вивезення останнього за межі України до Туреччини, Єгипту, держав Європейського Союзу та Шенгенського простору з туристичною метою, а також для оздоровлення та відпочинку, до досягнення дитиною повноліття.
Позов мотивує тим, що починаючи з 13.06.09 року по теперішній час, перебуває з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі. У вказаному шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з позивачем в м. Мукачево, вул. Миру, 48В/1, та знаходиться на її повному утриманні.
ОСОБА_2 жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити та належним чином піклуватися про здоровя сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, доглядати та виховувати неповнолітнього сина. Аліменти на утримання сина, присудженні до стягнення за рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2014 року - не сплачує.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 має проблеми зі здоров'ям (бронхіальну астму, алергічний реніт), часто хворіє на сезонні простуди, позивач, за рекомендацією лікарі, має намір разом з ним поїхати за кордон, на море, для лікування та профілактики вказаних захворювань. Крім того, поїздки за кордон вочевидь сприятимуть розширенню світогляду дитини та позитивно позначаться на його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості.
Зважаючи на те, що відповідач не бажає надати згоду на те, щоб позивач вивозила сина на оздоровлення за кордон, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, відповідно до поданої заяви просить провести розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України суд, за згоди позивача, розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
За рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 18.04.2014 року з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 02.04.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-8)
З копії історії розвитку дитини ОСОБА_3, 08.01.2005 року слідує, що останньому було поставлено діагноз бронхіальна астма поєднана з алергічним ренітом (а.с.6).
У ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованій постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року, проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.
Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.
Відповідно до Протоколу № 4 Міжнародної Конвенції про захист права і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.
Згідно ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Ця конституційна норма конкретизується главою 15 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно положень ст. 12 Закону України Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За вимогами ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно п.п. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Врахувавши положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, та той факт, що позивач бажає поїхати з сином закордон для лікування та відпочинку, питання щодо вивозу дитини за межі України на постійне місце проживання не ставиться, суд вважає, що наведені факти свідчать про те, що виїзд неповнолітнього ОСОБА_3О, ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон здійснюється без порушення інтересів дитини.
На підставі наведеного, Конвенції про права дитини, ратифікованій постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, Протоколу № 4 Міжнародної Конвенції про захист права і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12 Закону України Про охорону дитинства, ст.ст. 2, 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 74, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Надати ОСОБА_1 дозвіл без згоди батька ОСОБА_2, на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надати ОСОБА_1 дозвіл без згоди батька ОСОБА_2 на багаторазове тимчасове вивезення дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України до Туреччини, Єгипту, держав Європейського Союзу та держав Шенгенського простору з туристичною метою, а також для оздоровлення і відпочинку, до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мукачівського

міськрайонногосуду ОСОБА_4