Провадження № 2/750/3539/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

при секретарі Носенко М.Ю.,

за участю позивача, представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_2, Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернігівський професійний будівельний ліцей», ОСОБА_6 освіти і науки України про встановлення порядку користування житловим приміщенням у гуртожитку,

в с т а н о в и в :

16 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила змінити договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1, виділивши в користування позивача разом з малолітньою дочкою, ОСОБА_5, дві суміжні кімнати у вказаній квартирі, площею 29,5 кв.м та 11,61 кв.м, з кладовкою, площею 3,78 кв.м, та лоджією, площею 21,0 кв.м. В користування ОСОБА_2 виділити дві ізольовані кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, з лоджією, площею 17,0 кв.м; залишити у спільному користуванні всіх проживаючих: кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату та підвал для зберігання запасів їжі; зобовязати наймодавця укласти з позивачем та відповідачем окремі договори житлового найму та зробити перерахунок оплати за користування жилим приміщенням та за користування комунальними послугами.

Ухвалою суду від 23.12.2015 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернігівський професійний будівельний ліцей», ОСОБА_6 освіти і науки України про зміну договору житлового найму, зобовязання вчинити певні дії, залишений без розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивач позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей», відповідач ОСОБА_2 заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що запропонований позивачем варіант визначення порядку користування спірною квартирою призведе до порушення прав ОСОБА_2, та за пропонували наступний порядок користування: виділити в користування ОСОБА_4 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 дві суміжні кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, а в користування ОСОБА_2 кімнату, площею 11,61 кв.м, залишивши у спільному користуванні кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату, лоджію та вбудовану шафу, площею 3,78 кв.м.

Представник відповідача ОСОБА_6 освіти і науки України до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачаДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей», відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей» укладений договір № 3 найму житлового приміщення гуртожитку, відповідно до умов якого наймодавець надає наймачу та членам сімї наймача у користування житлове приміщення у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 142 кв.м, що складається з 4-х кімнат, житловою площею 65,65 кв.м, для проживання в ньому на строк, зазначений у п. 6.1 цього договору, за плату.

Пунктом 2.2 цього договору передбачено, що у житловому приміщенні, що передається у найм протягом усього строку дії цього договору та протягом найму проживатиме родина наймача, а саме: дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_5В, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки № 161 ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей» від 08.11.2012, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає та зареєстрована з 28.11.2006 у АДРЕСА_3 (гуртожиток для проживання сімей працівників освіти, який належить Чернігівському професійному будівельному ліцею) на підставі ордеру, виданого ПТУ № 18 в м. Чернігові № 4-Ч від 15.02.2005 за рішенням профкому та комісії з розподілу житла оболуон від 14.05.2002 на ОСОБА_2 (а.с. 10).

З витягу з Єдиного реєстру обєктів державної власності щодо державного майна убачається, що на балансі ДПТНЗ «Чернігівський професійний будівельний ліцей» перебуває гуртожиток для проживання сімей працівників освіти, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Бєлова, буд. 4 (а.с. 27-28).

Статтею 127 ЖК України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщеннянемає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до ст. ст. 130, 131 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і ОСОБА_7Відповідно до законодавства Союзу РСР Примірне положення про гуртожитки затверджується Радою Міністрів ОСОБА_7 РСР, міністерствами, державними комітетами і відомствами СРСР за погодженням з відповідними профспілковими і комсомольськими органами.

За змістом Положення про гуртожитки, затвердженого наказом ОСОБА_6 регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84, встановлення порядку користування окремими кімнатами у житлових приміщенняхне забороняється, у звязку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково виходячи з наступного.

Як встановлено в ході судового розгляду, між сторонами у справі склалися конфліктні відносини, які унеможливлюють повноцінне спільне користування спірним житловим приміщенням № 16 у гуртожитку № 4 по вул. Бєлова в м. Чернігові.

Позивачем у позовній заяві запропонований такий варіант встановлення порядку користування спірним житловим приміщенням: виділити в її з малолітньою дочкою користування дві суміжні кімнати, площею 29,5 кв.м та 11,61 кв.м, з кладовкою, площею 3,78 кв.м, та лоджією, площею 21,0 кв.м, а відповідачеві дві ізольовані кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, з лоджією, площею 17,0 кв.м; залишити у спільному користуванні: кухню, коридор, санвузол, ванну кімнату та підвал.

Проте з інвентаризаційної справи будинку № 4 по вул. Бєлова в м. Чернігові убачається, що у спірному житловому приміщенні відсутні лоджії площею 21,0 кв.м та площею 17,0 кв.м, як про це зазначила позивач у позові, а мається одна лоджія, площею 33,74 кв.м.

На переконання суду, виділення у користування позивача та малолітньої дочки кімнати, площею 29,5 кв.м, яка є прохідною до лоджії, позбавить позивача вільного доступу до неї, що безумовно порушить право відповідача на користування цим допоміжним приміщенням.

Доводи позивача про можливість у майбутньому зробити прохід до лоджії через кухню шляхом переобладнання вікна,в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не підтверджені будь-якими доказами.

Так само, не доведено позивачем і право сторін на користування підвалом, який вона просить залишити у їх спільному користуванні.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Таким чином, з метою дотримання рівності прав усіх мешканців спірного житлового приміщення суд вважає за доцільне встановити такий порядок його користування: виділити в користування позивача разом з малолітньою дочкою дві суміжні кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, а в користування ОСОБА_2 кімнату, площею 11,61 кв.м, залишивши у спільному користуванні кімнату, площею 29,5 кв.м, кухню, площею 19,75 кв.м, коридор, площею 12,24 кв.м, туалет (санітарний вузол), площею 2,00 кв.м, ванну кімнату, площею 6,2 кв.м, лоджію, площею 33,74 кв.м, та вбудовану шафу, площею 3,78 кв.м.

Згідно ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких належать і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судоверішення, іншою стороною, а вадміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовомузасіданні, під час вчинення

окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У пункті 48 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 розяснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Приєднаними до справи квитанціями (а.с. 11, 63) підтверджується оплата позивачем витрат на правову допомогу адвоката в сумі2 350,00 грн., проте суд вважає, що сплачені позивачем кошти за правову допомогу адвоката не є адекватною компенсацією наданих ним послуг, у звязку з чим підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 1 300 грн.

Оскільки даний спір фактично виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суд вважає, що судові витрати, в тому числі і 487,20 грн. судового збору, підлягають стягненню з останнього.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88,208, 209, 212 - 215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_2, Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернігівський професійний будівельний ліцей», ОСОБА_6 освіти і науки України про встановлення порядку користування житловим приміщенням у гуртожитку задовольнити частково.

Встановити порядок користування житловим приміщенням № 16 у гуртожитку № 4 по вулиці Бєлова в м. Чернігові.

Виділити в користування ОСОБА_4 разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 дві суміжні кімнати, площею 12,32 кв.м та 11,22 кв.м, а в користування ОСОБА_2 кімнату, площею 11,61 кв.м, залишивши у спільному користуванні кухню, площею 19,75 кв.м, коридор, площею 12,24 кв.м, туалет (санітарний вузол), площею 2,00 кв.м, ванну кімнату, площею 6,2 кв.м, лоджію, площею 33,74 кв.м, та вбудовану шафу, площею 3,78 кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 300 (одну тисячу триста) грн. 00 коп. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлене та оформлене 28.12.2015.

Суддя О.П. Супрун