Дата документу 22.12.2015
Справа № 334/5510/15-ц
Провадження № 2/334/2488/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької Міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши в позовній заяві, що 14.12.2014р. померла його мати ОСОБА_2, яка залишила заповіт на його користь.

Після смерті матері позивача залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські пороги буд. 17 «а» кв. 17, ? частина якої належала матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2003р., реєстровий номер 2-1007, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою та інша ? частина зазначеної квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло №12 від 03.01.1997р., виданого Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя.

Спадщину за заповітом позивач прийняв своєчасно, інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, що прийняли спадщину, немає.

17.06.2015р. позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті його матері на ? частину квартири, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло №12 від 03.01.1997р., виданого Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частину спадкової квартири позивач не має можливості, оскільки право власності на іншу ? частину цієї ж квартири не зареєстровано в ЗМБТІ.

Посилаючись на вказані обставини просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечував, просив вирішити справу на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 314529 від 15.12.2014р. спадкодавець ОСОБА_2 померла 14.12.2014р.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, що заведена на підставі заяви позивача приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_3, ОСОБА_2 залишила заповіт від 31.03.2003р. на користь позивача у справі ОСОБА_1.

До спадкової маси після смерті ОСОБА_2 увійшла квартира за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські пороги буд. 17 «а» кв.17, ? частина якої належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2003р., реєстровий номер 2-1007, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою та інша ? частина цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло №12 від 03.01.1997р., виданого Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя.

Судом встановлено, що спадщину за заповітом позивач прийняв своєчасно і інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2, окрім нього, немає.

17.06.2015р. позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на ? частину вказаної квартири, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло №12 від 03.01.1997р., виданого Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя.

Судом встановлено, що позивач не має можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частину спадкової квартири, що залишилась після смерті його матері, оскільки остання за життя не зареєструвала належне їй право власності в ЗМБТІ, про що свідчить постанова приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_3 від 17.06.2015р., якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була спадкоємицею після смерті, 07.03.2003р., батька позивача, ОСОБА_4, якому на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло №12 від 03.01.1997р. належала ? частина квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські пороги буд. 17 «а» кв.17.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_2, спадщину прийняла, свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.10.2003р., реєстровий номер 2-1007, у Другій Запорізькій державній нотаріальній конторі отримала, але за життя в ОП ЗМБТІ належне їй право власності не зареєструвала.

Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом, або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з вимогами ст.ст. 1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до глави 10 п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. за №296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» також розяснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оформити спадщину після смерті матері позивач у позасудовому порядку не має можливості, оскільки за життя спадкодавець не зареєструвала належне їй право власності на нерухоме майно.

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 ? частини квартири, на яку позивач просить визнати за ним право власності підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.10.2003р., реєстровий номер 2-1007, виданим Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

У відповідності до вимог ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-1V від 01.07.2004р. (зі змінами та доповненнями), державна реєстрація прав проводиться зокрема на підставі рішень судів, то набрали законної сили.

У відповідності до вимог п.п.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011р. №703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Відповідно до ст.16 ЦК України, захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст.16 ЦК України, є визнання права.

Постанова приватного нотаріусу Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2015р. №237/02-31 свідчить про те, що позивач не має можливості у позасудовому порядку оформити спадщину.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності на ? частину квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські пороги буд. 17 «а» кв. 17.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.1216,1218,1220,1223,1269,1270,1297,317,319 ЦК України, п.5 ч.1 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-1V від 01.07.2004р., пп.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011р. №703, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 07.03.1958р.н., ІПН НОМЕР_1, право власності на ? частину квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дніпровські пороги буд. 17«а» кв.17, в порядку спадкування після смерті 07.03.2003р., ОСОБА_4, якому на підставі свідоцтва №12 про право власності на житло виданого Ленінською районною адміністрацією від 03.01.1997р. належало право власності, спадкоємицею якого була померла 14.12.2014р., ОСОБА_2, яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.10.2003р., але за життя не зареєструвала це право в уповноважених органах реєстрації власності.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мусієнко Н. М.