АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 679/2749/13-ц
Провадження № 22-ц/792/70/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника позивача - Москалюк С.М.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 жовтня 2014 року, -

встановила:

В листопаді 2013 року ПАТ КБ Приватбанк» (далі - Банк) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору від 21.04.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає єдиний договір, укладений між Банком та ОСОБА_2 Пунктом 9.12. вказаних Умов та Правил передбачено, що цей договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, і в разі якщо ні одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Він свої зобов'язання за договором виконав, оскільки надав позичальнику кредит у встановленому розмірі шляхом видачі платіжної картки з терміном дії до 05.2011 року. ОСОБА_2 станом на 30.09.2013 року має заборгованість по сплаті отриманих в кредит коштів в розмірі 22 624 грн. 83 коп., а саме: 6150,41 грн. - тіло кредиту; 12090,36 грн. - заборгованість по відсотках; 2830,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф фіксована частина; 1053,56 грн. - штраф процентна складова, яку разом з судовими витратами позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Нетішинського міського суду від 22 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 22624,83 грн. боргу за договором кредиту та 229,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному об'ємі.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд допустив порушення норм матеріального права, прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки не врахував доказів, які свідчать про те, що позивач не виконав умови кредитного договору, не надав йому платіжну картку, в зв'язку з чим він не користувався кредитними коштами і йому взагалі не було відомо про існування заборгованості перед Банком. Зокрема, судом необґрунтовано не було взято до уваги висновок судової почеркознавчої експертизи, перебування його на роботі під час здійснення деяких платіжних операцій з кредитною карткою за межами його місця знаходження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Банку заперечив проти апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є украденим, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 21.04.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит в Банку в розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сплата заборгованості за кредитом проводиться щомісячно платежами в розмірі 7% від суми заборгованості але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця наступного за звітним.

Підписана позичальником заява від 21.04.2008 року разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою а також тарифами складають єдиний договір.

Пунктом 9.12. вказаних вище Умов та Правил передбачено, що цей договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання, і в разі, якщо ні одна із сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки НОМЕР_1 - до 05.2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач в повній мірі виконав узяті на себе за кредитним договором від 21.04.2008 року зобов'язання, надавши відповідачу кредитну картку, на рахунку якої було зараховано 7 000 грн. кредитних коштів. Однак ОСОБА_2, який користувався кредитними коштами, умов вказаного вище договору не дотримався, в зв'язку з чим утворилася кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню.

Доводи відповідача про те, що він не отримував кредитної картки і не користувався кредитними коштами об'єктивно не підтверджені належними та допустимим доказами.

З розрахунку суми заборгованості за кредитним договором від 21.04.2008 року, укладеним між Банком та ОСОБА_2 вбачається, що загальний борг станом на 30.09.2013 року становить 22624,83 грн. При цьому позичальник частково проводив оплату за кредитом, зокрема 08.05.2009 року сплачено 55,3 грн. на погашення боргу по процентах. Правильність проведення вказаного розрахунку відповідачем не оспорювалась, судом не встановлено порушень закону при його проведенні.

Датою відкриття рахунку на картці НОМЕР_1 на заяві про видачу кредиту значиться 29.04.2008 року.

Висновком судової технічної та почеркознавчої експертизи №177/178/14-21 від 05.05.2014 року встановлено, що ОСОБА_2 особисто підписав заяву на видачу кредиту 21.04.2008 року та довідку про умови надання кредиту з використанням кредитки „Універсальна GOLD-клуб" тією ж датою. Підпис в графі про отримання картки і ПІН-конверта 21.05.2008 року виконано не позивальником, а іншою особою.

Таким чином кредитний договір, на підставі якого між сторонами виникли кредитні відносини, був укладений саме 21.04.2008 року, а 21.05.2008 року у заяві про видачу кредиту було проведено запис про отримання відповідачем кредитної картки з відповідним ПІН-кодом, тобто вчинено дії по виконанню умов уже укладеного (діючого) договору кредиту. Законність цього договору ОСОБА_2 у встановленому законом порядку оспорено не було.

При цьому та обставина, що підпис в графі заяви про отримання кредитної картки 21.05.2008 року вчинено не ОСОБА_2 а іншою особою не дає підстав для висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджено об'єктивними даними.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, працівник Банку підтвердила отримання ОСОБА_2 кредитної картки.

З виписок по картковому рахунку відповідача НОМЕР_1 в ПАТ КБ „Приватбанк" та рахунку ФОП ОСОБА_2 НОМЕР_2 в ПАТ „Укрсоцбанк" вбачається, що протягом 2008-2009 років з карткового рахунку в ПАТ КБ „Приватбанк" на рахунок в ПАТ „Укрсоцбанк" було проведено 7 платежів на ім'я відповідача з різним призначенням (оплата за послуги, покупка товарів). При цьому відповідач в суді не надав чіткого пояснення щодо природи цих платежів, хоча не заперечив, що зазначені у виписках грошові кошти дійсно надходили на його рахунок, відкритий в ПАТ „Укрсоцбанк" в зв'язку зі здійсненням ним підприємницької діяльності.

Та обставина, що в дні, коли були здійснені вищевказані перекази з рахунку в ПАТ „Приватбанк" на рахунок ПАТ „Укрсоцбанк" ОСОБА_2 перебував на робочому місці (слюсар ЕРП ВП ХАЕС), крім 13.01.2009 року, не свідчить про те, що банківські операції були здійснені без його участі або відома, враховуючи, що фактичне їх проведення не заперечувалося в суді обома сторонами.

За повідомленням ПАТ КБ „Приватбанк", яке надійшло на адресу апеляційного суду, журнал обліку видачі кредитних карт за 2008 рік Банк не має можливості надати.

За таких обставин, з урахуванням наведеного та з огляду на положення ст.ст. 526, 627, 1049, 1054 ЦК України суд обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ „Приватбанк" борг за договором кредиту б/н від 21.04.2008 року.

Розподіл судових витрат між сторонами проведений судом з дотриманням ст. 88 ЦПК України.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_5 Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19, 27