Справа № 331/3127/15-ц
Провадження № 2/331/1048/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2015 року Жовтневий районний суду м. Запоріжжя у складі
Головуючого судді Жукової О.Є.,
при секретарі Пакуло В.С. ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк» про захист прав споживачів, стягнення депозиту та процентів ,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ПАТ «Дельта банк» на його користь заборгованість в сумі 208 610,40 гривень, з яких сума вкладу 208 251,00 гривень, сума нарахованих відсотків 359,40 гривень.
Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що між ним та відповідачем 11 грудня 2014 року було укладено договір банківського вкладу на строк до 25 грудня 2014 року включно на суму 8 570 Євро зі сплатою 4,5 % річних. 24 грудня 2014 року позивачка звернулася до банку з вимогою про повернення суми депозиту в розмірі 8570 Євро та нарахованих процентів в сумі 14,79 Євро, проте, грошові кошти до теперішнього часу не отримав , чим порушені його права.
В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на його задоволенні.
Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з»явився, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність.
Разом з тим представником відповідача до суду надано заперечення на позовну заяву, в якій останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити , посилаючись на те, що грошові кошти з депозитного рахунку були перераховані на поточний рахунок вкладника, тобто банком були виконані умови договору, крім того з 03.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» на підставі рішення дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року діє тимчасова адміністрація.
Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
25 грудня 2014 року позивач надав до Банку заяву про повернення суми депозитного вкладу (а.с.7).
Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України , за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.
Згідно п.1.3. Договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 Договору та по 25 грудня 2014 року.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач 25 грудня 2015 року звернулась до відповідача із письмовою заявою про повернення депозитного вкладу, а 04.03.2015 року позивачкою поштою на адресу відповідача була направлена заява про неповернення коштів та порушення банком вимог законодавства України, однак відповідь не отримала (а.с.7,8).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Отже, за змістом наведених норм права зобовязання банку полягає у виплаті вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.
Виходячи з викладеног о, суд приходить до висновку, що відмова банку у поверненні грошових коштів з банківського вкладу ОСОБА_1 суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також наведеним вище нормам цивільного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору, порушує права позивача .
Доводи відповідача викладені в запереченні про те, що після перерахування банком коштів з депозитного рахунку та зарахування цих коштів на власний поточний рахунок позивача зобовязання банку по поверненню вкладу вважаються виконаними в повному обсязі не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
За умовами укладеного сторонами договору банківського вкладу вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п. 1.3. даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки , відкритий в установі банку (п.1.10). З виписки за операціями по картковому рахунку вбачається, що кошти перераховані на поточний рахунок позивача відповідно до умов договору від 11.12.2014 року. Проте, як встановлено в ході розгляду справи , позивач не має реальної можливості зняти ці кошти з поточного рахунку через касу банку готівкою та проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки за відсутності коштів у касі банку, а тому зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаними в день перерахування коштів на поточний рахунок вкладника.
Така правова позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року.
Посилання відповідача на те, що в АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 03 березня 2015 року до 02 жовтня 2015 року включно, а тому відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації зокрема, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку і т.д. є безпідставним, оскільки відповідно до ч.6 статті 36 цього Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Договір банківського вкладу припинив свою дію 25.12.2014 року, а тимчасову адміністрацію було запроваджено з 03 березня 2015 року(після закінчення дії договору), а тому встановлені ч.1 ст. 36 вказаного Закону не поширюються на договір банківського вкладу, укладеного банком з ОСОБА_2 .
Разом з тим , хоча процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права відповідно до ст. 16 ЦК України та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.
Таким чином , суд приходить до висновку що на теперішній час заборгованість банку перед ОСОБА_1 за депозитом складає 8570 ,00 Євро, що станом на час розгляду справи за курсом НБУ від 25.08.2015 року складає 213 615, 67 гривень ( 8570 Х 24,925983) , та заборгованість за відсотками в межах заявлених позовних вимог в розмірі 14,79 Євро, ща за курсом НБУ на 25.08.2015 року складає 368, 65 гривень ( 14,79 Х 24,925983) .
Тобто, беручи до уваги вимоги ст. 11 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, та стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 в межах заявлених позовних вимог заборгованість в сумі 208 610,40 гривень, з яких сума вкладу 208 251,00 гривень, сума нарахованих відсотків 359,40 гривень.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦК України , з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки в данному випадку п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» на зазначені правовідносини не розповсюджується.
Куруючись ст. ст. 1066,1074 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , ст. ст. ст. 10, 11,209, 212, 213, 214, 215, 217,218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк» про захист прав споживачів, стягнення депозиту та процентів - задовольнити .
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 208 610 ( двісті вісім тисяч шістсот десять) гривень 40 копійок, з якої : сума вкладу в розмірі 208 251 ( двісті вісм тисяч) двісті п»ятдесят одна) гривня 00 копійок, сума нарахованих відсотків в розмірі 359 ( триста п»ятдесят дев»ять) гривень 40 копійок.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 2086 ( дві тисячі вісмдесят шість) гривень 10 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: