Провадження №2/760/5792/15
Справа №760/9560/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Прокуратура Солом'янського р-ну м. Києва про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.06.2010 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу мають двох дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилається, що після розірвання шлюбу позивач та відповідачка проживали разом в орендованій позивачем квартирі, але згодом під впливом матері відповідачки -ОСОБА_5, відповідачка забрала дітей та повернулася жити за адресою : АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що мати відповідачки негативно впливає на відповідачку та на дітей, перебування дітей в сім'ї відповідачки негативно впливає на їх виховання та стан здоров'я, оскільки діти постійно хворіють, що свідчить про те, що в сім'ї ОСОБА_5 несприятлива психологічна обстановка, бо мати відповідачки-ОСОБА_5, володіє гіпнозом і займається окультними науками, наслідком чого є негативний вплив на життя дітей та їх психологічний стан.

До того ж, вказує на те, що відповідачка не дає йому можливості приймати активну участь у вихованні дітей. Мирним способом вирішити спірні правовідносини не вдалося.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачка не в змозі матеріально забезпечувати належне виховання та розвиток дітей, оскільки немає постійного заробітку та знаходиться в декретній відпустці. Доходи відповідача не достатні для повноцінного забезпечення всім необхідним: належним харчуванням, одягом, засобами розвитку дітей.

Також зазначає, що відповідач власного окремого житла не має, в квартирі крім неї і дітей проживають ще троє членів сім'ї, а тому відповідач не може самостійно забезпечити належні умови для нормального розвитку дітей та їх навчання.

Разом з тим позивач вважає, що він в змозі надати дітям освіту і добробут, а проживання дітей разом з ним відповідає їх інтересам.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також пояснив суду, що дійсних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, не має.

Крім того, під час розгляду справи, неодноразово акцентував увагу суду, що справжня мета поданого ним позову була спрямована на примирення сторін та об'єднання сім'ї.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову.

Прокуратура Солом'янського району м. Києва в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ту обставину, що після розірвання шлюбу позивач та відповідачка проживали разом в орендованій позивачем квартирі, але згодом під впливом матері відповідачки -ОСОБА_5, відповідачка забрала дітей та повернулася жити за адресою : АДРЕСА_1., та не дає йому можливості приймати активну участь у вихованні дітей.

Також, вказує на те, що мати відповідачки негативно впливає на відповідачку та на дітей, перебування дітей в сім'ї відповідачки негативно впливає на їх виховання та стан здоров'я, оскільки діти постійно хворіють, що свідчить про те, що в сім'ї ОСОБА_5 несприятлива психологічна обстановка, бо мати відповідачки-ОСОБА_5, володіє гіпнозом і займається окультними науками, наслідком чого є негативний вплив на життя дітей та їх психологічний стан.

Крім того, позивач стверджує, що відповідачка не в змозі матеріально забезпечувати належне виховання та розвиток дітей, оскільки немає постійного заробітку та знаходиться в декретній відпустці. Доходи відповідача не достатні для повноцінного забезпечення всім необхідним: належним харчуванням, одягом, засобами розвитку дітей, власного окремого житла не має, в квартирі крім неї і дітей проживають ще троє членів сім'ї, а тому відповідач не може самостійно забезпечити належні умови для нормального розвитку дітей та їх навчання, в той час, як він в змозі надати дітям освіту і добробут, а проживання дітей разом з ним відповідає їх інтересам.

Проте зазначені твердження позивача та наведені доводи не приймаються судом до увагу, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.06.2006 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25.06.2010.

В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_4.

Згідно висновку органу опіки і піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.09.2015 року № 108-14852/01, відповідно до якого керуючись статтями 19, 164, 171 Сімейного кодексу України, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітніх дітей, зважаючи на те, що мати належним чином виконує свої батьківські обов'язки та піклується про дітей, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в місті Києві державній адміністрації (засідання від 15.09.2015 року), орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх ОСОБА_3. 2007 р. н.. та ОСОБА_4, 2010 р. н. (а.с. 276 том 2).

Крім того, з зазначеного висновку судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.08.2015 рік становить 14 580,00 грн., на час розгляду справи не працює, характеристику з місця проживання та акт обстеження умов проживання не має.

Судом з наявної матеріалах справи характеристики встановлено, що відповідачка з 2014 року та на час розгляду справи працює в ТОВ «СК ОСТ-БУД», на посаді керівника кошторисного-договірного відділу, користується повагою та авторитетом, ефективний та успішний керівник (а.с. 253).

До того ж, судом встановлено, про відсутність обставин існування перешкод з боку відповідачки у спілкуванні позивача з дітьми та відсутність підтвердження обставин, що перебування дітей в сім'ї відповідачки ОСОБА_2 негативно впливає на їх виховання та здоров'я, як фізично так і психологічно, що вбачається з наступного.

Так, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва у справі №2-2135/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27.01.2011 р. та до повноліття доньки ОСОБА_3, до ІНФОРМАЦІЯ_6, а потім в розмірі 250 грн. щомісячно до досягнення сина ОСОБА_6 його повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_5

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.03.2014 року у справі №760/25630/14-ц визначено місце проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір'ю ОСОБА_2 (а.с.18-20), яка в свою чергу проживає в АДРЕСА_1, зазначена квартира належить їй на праві спільної часткової власності.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року у справі №760/16403/14 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: прокуратура Солом'янського району м. Києва, орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, відібрання дітей - відмовлено.

З аналізу вказаних вище рішень вбачається, що судами при розгляді справ за участі позивача та відповідачки та ухваленні відповідних рішень встановлено наступні факти.

Встановлено, що ОСОБА_2 разом з дітьми та своїми батьками зареєстрована і проживає в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1998 року вказана вище квартира належить ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

За місцем проживання відповідачки створені належні умови для розумового та фізичного розвитку дітей. Стосунки в сім'ї теплі, родинні, дід та баба допомагають доглядати онуків.

Відповідно до довідки з ДКЛ № 4 Солом'янського району м. Києва від 15.01.2014 року, діти доглянуті, дитячу поліклініку відвідують з мамою, при відвідуванні лікарем-педіатром дітей вдома лікування і догляд за дітьми здійснює мати. В 2012 році малолітній ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з матір'ю, яка здійснювала догляд за дитиною.

Протягом 2013 року малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тричі перебували на огляді у лікаря-алерголога з приводу фаринготрахеїту та ларинготрахеїту, призначене лікування мати виконувала в повному обсязі. На цей час стан здоров'я дітей задовільний, на диспансерному обліку малолітні не перебувають, згідно з довідками від 26.12.2013 р.

Малолітня ОСОБА_3, з 01.09.2013 року навчається в школі, відношення до навчання старанна, відповідальне. До школи ОСОБА_3 приводить і забирає мати. Щодня учениця має охайний зовнішній вигляд. Всі необхідні для навчання підручники, зошити, шкільні приладдя є в наявності.

Згідно висновку психологічного обстеження складеного міським центром дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради від 16.01.2014 року вбачається, що у дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спостерігається емоційна прихильність до матері, але прослідковується бажання бачити поруч обох батьків.

Також встановлено, що соціально підтримуючим оточенням для дітей є їх мати та її родичі, мати найбільш авторитетна фігура для сина і доньки. Негативне, конфліктне ставлення дітей до батька, який мешкає окремо, обумовлено негативним досвідом взаємодії з батьком в перед- та построзлучний період. Вказане ставлення до батька та намагання змінити місце проживання дітей без погодження з ними призведе до затримки та зниження темпів психічного та фізичного розвитку дітей. Особливо це стосується ОСОБА_4, враховуючи вік дитини.

Судом в якості свідків в судовому засіданні були допитані ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (відповідачка), ОСОБА_5 (мати відповідачки).

Так, ОСОБА_5 зазначили, що відповідачка належним чином піклується про дітей та є хорошою матір'ю. Пояснили, що діти прив'язані до матері та мають тісний психологічний зв'язок з нею. Також зазначили, що позивач не здатний належним чином забезпечити утримання та виховання дітей.

Допитана ОСОБА_2, підтвердила свої пояснення, як свідок.

В свою чергу, ОСОБА_1 зазначив суду, що дійсних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у нього не має, а справжня мета поданого ним позову спрямована на примирення сторін та об'єднання сім'ї.

Інших доказів на підтвердження своєї позиції та спростування вище викладеного позивачем суду не надано.

Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з того, що обставини визначенні п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України судом не встановлені.

Керуючись ст.ст. 164, 165 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 57-58, 60, 61, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа: Прокуратура Солом'янського р-ну м. Києва про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. А. Усатова