Справа № 1007/4503/12 Головуючий у І інстанції Телепенько А. Д.
Провадження № 22-ц/780/1147/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 14.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Суханової Є.М.,

При секретарі Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Броварська міська рада Київської області про визнання недійсним попереднього договору купівлі продажу, стягнення майнової та моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, у якому зазначав, що 11 травня 2011 року він маючи на меті придбати у власність однокімнатну квартиру уклав з ОСОБА_2 попередній договір купівлі-продажу, за яким остання зобовязувалася у строк не пізніше 20 серпня 2011 року продати йому частину житлового будинку № 15 по вул. Каширіна у м. Бровари, Київської області (перша квартира зліва на право на четвертому поверсі), загальною площею 44 кв. м., або майнові права на зазначену квартиру.

Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1614.

За умовами даного договору, він передав ОСОБА_2 забезпечувальний платіж у розмірі 23 583 доларів США, що на день укладання договору згідно із курсом Національного банку України (далі НБУ) становило 187 964.48 грн. та зобовязався вносити протягом 12 місяців на вказаний відповідачем рахунок до 20 числа кожного місяця по 7 436 грн. Всього ним сплачено відповідачу за умовами договору 262 378. 82 грн.

Пунктом 11 договору встановлено, що у разі коли купівля-продаж квартири не відбудеться з вини ОСОБА_2, а саме: відмови від укладання договору; незявлення для підписання договору; не введення обєкту в експлуатацію в термін передбачений договором, та інших причин, зазначена сума забезпечувального платежу та інших платежів, передбачених умовами договору, повертається ОСОБА_3, а також відповідач має сплатити йому штраф у розмірі 1 500 грн.

Умовами попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року також передбачався обовязок ОСОБА_2 набути право власності на зазначений житловий будинок та ввести його в експлуатацію до 20 серпня 2011 року.

Укладений між сторонами попередній договір купівлі-продажу від 11 травня 2011 року породжував його право на частину житлового будинку № 15 по вул. Каширіна у м. Бровари, Київської області.

На момент подачі ним позовної заяви, житловий будинок № 15 по вул. Каширіна у м. Бровари, Київської області в експлуатацію не введений.

За інформацією, наданою Броварською міською радою Київської області, земельна ділянка за вказаною адресою ОСОБА_2 виділялась для індивідуального житлового будівництва.

Пізніше також зясувалося, що багатоквартирний житловий будинок № 15 по вул. Каширіна у м. Бровари Київської області, ОСОБА_2 збудовано самочинно, проектна документація на нього відсутня, що унеможливлювало оформлення ним (позивачем) права власності на квартиру у даному будинку.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Укладаючи спірну угоду, відповідач планувала продати йому частину самочинно збудованого житлового будинку, що не відповідає його інтересам, порушує його права та суперечить вимогам чинного законодавства.

Вважає, що 11 травня 2011 року попередній договір купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, укладений ним під впливом обману з боку ОСОБА_2, так як про обставини самочинного будівництва багатоквартирного житлового будинку № 15 по вул. Каширіна, у м. Бровари, Київської області, відповідач його не повідомляла.

Згідно із ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину.

За умовами попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, він передав ОСОБА_2 кошти у розмірі 262 378.82 грн., заощаджені ним раніше.

Таким чином, ОСОБА_2 повинна відшкодувати йому збитки у подвійному розмірі в сумі 524 757.64 грн.

Крім майнової шкоди, протиправними діями ОСОБА_2 йому завдано ще й моральну шкоду, яка полягає у постійних душевних переживаннях і стражданнях з приводу неотримання у власність квартири та втрати значної суми коштів належних йому, які накопичувались тривалий час та необхідні були для забезпечення належних умов проживання його сімї та не отримання процентів нарахованих відповідно до умов договору банківського вкладу «Зроби сам» № 154818/2010 укладеного 14 травня 2010 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_5» (далі ВАТ ОСОБА_6») та договору №000096615 банківського обслуговування фізичної особи, укладеного 15 квітня 2008 року між ним і Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»).

Сплачені ним кошти за придбання квартири відповідач добровільно повертати не бажає, у звязку з чим він позбавлений можливості придбати інше житло та змушений звертатися до різних державних установ, прокуратури та суду за захистом своїх порушених прав.

Також вважає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 з приводу невиконання взятих на себе зобовязань за попереднім договором купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, він не отримав прибуток (упущена вигода) який розраховував отримати на підставі зазначених вище договорів укладених 14 травня 2010 року та 15 квітня 2008 року.

З урахуванням уточнених позовних вимог просив, визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, укладений між ним і ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1614, як такий, що вчинений під впливом обману, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 524 757.64 грн. - відшкодування збитків у подвійному розмірі у звязку з недійсністю правочину з підстав вчинення його під впливом обману, 1 500 грн. штрафу, передбаченого п. 11 попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, 20000 грн. моральної шкоди, 87 415.37 грн. неодержаних доходів (упущена вигода).

ОСОБА_2 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, у якій просила розірвати попередній договір купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, укладений між нею і ОСОБА_3, посилаючись на порушення його умов з боку ОСОБА_3, так як він не здійснив повністю оплату за житлове приміщення згідно договору, а також відмовився у подальшому укласти основний договір, чим порушив умови попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним попередній договір купівлі-продажу, укладений 11 травня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 1614.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 524 667.64 грн. кошти у подвійному розмірі, сплачені ОСОБА_3 за попереднім договором купівлі-продажду від 11 травня 2011 року, штраф - 1 500 грн., за невиконання ОСОБА_2 умов попередного договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., судові витрати у розмірі 5 792 грн.

В іншій частині, у задоволенні позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київсьої області від 19 червня 2013 року, ухвалити по справі нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в їх частковому задоволенню, в решті, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що попередній договір купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинений внаслідок обману, тому, відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3 підлягають стягненню в подвійному розмірі грошові кошти сплачені ОСОБА_3 на підставі попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, в сумі 524 667.64 грн., штраф у розмірі 1 500 грн. - за невиконання ОСОБА_2 умов попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, заподіяна моральна шкода у розмірі 10 000 грн. та судові витрати у розмірі 5792 грн.

З такими висновками Броварського міськрайонного суду Київської області колегія суддів не погоджується, так як з матеріалів цивільної справи вбачається, що 11 травня 2011 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 попередній договір купівлі-продажу, за яким, згідно п. 1 попереднього договору від 11 травня 2011 року, ОСОБА_2 зобовязалася у строк не пізніше 20 серпня 2011 року продати ОСОБА_3, а ОСОБА_3 зобовязується купити у ОСОБА_2 частину житлового будинку № 15 по вул. Каширіна в м. Бровари, Київської області (перша квартира зліва на право, на четвертому поверсі).

Відповідно до п. 10 даного договору, ОСОБА_2 зобовязалася ввести в експлуатацію зазначений будинок до 20 липня 2011 року.

В п. 11 попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року вказано, що у разі коли договір купівлі-продажу не відбудеться з вини ОСОБА_2, зазначена сума забезпечувального платежу та інших платежів, передбачених умовами договору, повертається ОСОБА_3, а також вона має сплатити 1500 грн. штрафу.

Пунктом. 4 попереднього договору від 11 травня 2011 року, сторони встановили, що передбачений забезпечувальний платіж не є одним із видів забезпечення виконання зобовязання, тобто не є завдатком, неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням.

Виконуючи умови договору, ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 забезпечувальний платіж у загальному розмірі 262 333.82 грн., а ОСОБА_2, у порушення умов договору, в строк до 20 липня 2011 року будинок в експлуатацію не ввела.

ОСОБА_3, посилаючись на вищевикладені обставини, наголошує на тому, що дані дії ОСОБА_2 містять у собі факт введення його в оману, а тому просив суд застосувати відповідні наслідки, передбачені ст. 230 ЦК України.

Колегія суддів, виходячи з аналізу вищевикладених обставин, приходить до висновків про те, що предметом даного спору є визнання недійсним попереднього договору з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Так, за змістом зазначеної норми закону, правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обовязковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

Проте, всупереч вищезазначеним вимогам закону, визнаючи недійсним попередній договір купівлв-продажу від 11 травня 2011 року, суд не навів належних і допустимих доказів на підтвердження свого висновку про наявність умислу в діях ОСОБА_2 стосовно фактів, які впливають на укладення правочину, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману та існування самого факту обману в розумінні ст. 230 ЦК України та помилково виходив з того, що суми, сплачені позивачем є збитками що підлягають стягненню за правилами ч. 2, ст. 230 ЦК України.

З аналізу наведеного вбачається, що сплата збитків у подвійному розмірі та стягнення моральної шкоди є похідним наслідком від визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ч. 1, ст. 230 ЦК України, проте, матеріалами справи факт омани не встановлений, тому, на думку колегії, стягнення у подвійному розмірі коштів з відповідачки є безпідставним та необґрунтованим.

Згідно умов оспорюваного договору, сторони встановили, що даний забезпечувальний платіж не є одним із видів забезпечення виконання зобовязання у розумінні ст. 546 ЦК України, так як згідно ст. 570 ЦК України такий забезпечувальний платіж за попереднім договором вважається авансом.

Чинним законодавством передбачено повернення сплаченого авансу, протее, ОСОБА_3 такі вимоги не заявлялися, а в суді він наполягає саме на сплаті збитків відповідно до ч. 2, ст. 230 ЦК України, однак, це не позбавляє його можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права з інших підстав.

Тому, на думку колегії суддів, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року не відповідає вимогам закону через неповне дослідження судом першої інстанції доказів та неправильного застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року у частині визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової, моральної шкоди, штрафу та судового збору скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволені цих позовних вимог, а в іншій частині, рішення суду залишити без змін, так як воно є законним.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року в частині визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу від 11 травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнової, моральної шкоди, штрафу та судового збору у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Броварська міська рада Київської області про визнання недійсним попереднього договору купівлі продажу, стягнення майнової та моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволені цих позовних вимог.

В іншій частині, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: