печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарях Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогами про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 6 500,00 доларів США або 148 720,00 грн. заборгованості, посилаючись на те, що зазначені грошові кошти були розміщені у банку за договором банківського вкладу (депозиту) №002-28547-100215 від 10.02.2015 р. «Найкращий від Миколая» у доларах США з 10.02.2015 р. по 9.08.2015 р., строк дії договору закінчився, при цьому сума вкладення їй не повернута.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача Голубєва І.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на їх безпідставність.

Суд, вивчивши надані докази, вислухавши учасників судового розгляду, вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації за рішенням власників) є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 2.03.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» на підставі п.2 ч.5 ст.12, ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», постанови правління Національного банку України №150 від 2.03.2015 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» з 3.03.2015 р. розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 3.03.2015 р. по 2.06.2015 р., включно; цим же рішенням призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4

Встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 8.04.2015 р. внесено зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 2.03.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» й тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 3.03.2015 р. по 2.09.2015 р., включно.

Встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 3.08.2015 р. продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» по 2.10.2015 р., включно; цим же рішенням продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_4 по 2.10.2015 р., включно.

Встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 2.10.2015 р. на підставі п.2 ч.5 ст.12, ч.4,5 ст.44, ст.ст.45,47,48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», постанови правління Національного банку України №664 від 2.10.2015 р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 5.10.2015 р.; цим же рішенням призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_4 строком на два роки з 5.10.2015 р. по 4.10.2017 р., включно.

Згідно ч.1,2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно п.4 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно п.1 ч.4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Встановлено, що на адресу позивача ОСОБА_1 було надіслано повідомлення №8821/2976 від 23.09.2015 р. Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про нікчемність відповідно до вимог п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договору банківського вкладу (депозиту) з щомісячною виплатою відсотків №002-28547-100215 від 10.02.2015 р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1

Із пояснень представника відповідача Голубєвої І.В., наданих представником документів вбачається, що комісією банку з перевірки правочинів (договорів) виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між банком та фізичними особами-клієнтами банку після 16.01.2015 р., включно. Так, дії певних фізичних осіб щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», були зумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів-ініціаторів операцій на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом, і, відповідно, з огляду на незадовільний стан платіжної дисципліни банку, для таких клієнтів існували ризики щодо незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та реалізації його майна; з огляду на це вказані фізичні особи-платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу; клієнти-ініціатори перерахування коштів, з огляду на наявність на власних рахунках залишків коштів, були кредиторами банку за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків. При цьому в період дії постанови Національного банку України №692 від 30.10.2014 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до надрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Представник відповідача Голубєва І.В. наголосила, що відповідно до укладеного договору банківського вкладу на відкритий позивачем ОСОБА_1 депозитний рахунок надійшли кошти у валюті - долари США шляхом так званого «дроблення» великого депозиту іншого клієнта банку, а саме: фізичної особи ОСОБА_5, що свідчить про те, що ці операції не передбачали фактичного переміщення «реальних» грошових коштів, та здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок, що свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум, що перевищують суми гарантованого відшкодування за проведеними операціями, а отже їх нікчемність.

Надані суду документи свідчать про те, що 10.02.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) було укладено договір №002-28547-100215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США й предметом договору є сума вклад у розмірі 6 500,00 доларів США, що залучається на строк по 9.08.2015 р., включно.

Згідно п.1.6, 1.8 укладеного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок; зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Пояснення представника відповідача Голубєвої І.В., надане суду платіжне доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, №45659032 від 10.02.2015 р. свідчать про те, що грошові кошти у сумі 6 500,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок позивача у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» вносилися третьою особою ОСОБА_5 шляхом безготівкового перерахування. Між тим договір банківського вкладу (депозиту) №002-28547-100215 від 10.02.2015 р. було укладено в той час, коли Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», зокрема, п.5.11, не допускається зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи.

Згідно п.2.2, 2.3 договору із підписанням цього договору вкладник засвідчує, що вона ознайомлена з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» та погоджується вважати обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього договору. Підпис вкладника на примірнику договору є письмових підтвердженням того, що вона в день укладення цього договору отримала свій примірник договору, а також один примірник діючих Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Суд, враховуючи викладене, оскільки вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу не ґрунтуються на Законі, приходит до висновку, що її позов слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.524, 526, 530, 533, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун