Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3230/15-ц Головуючий у 1-й інст. Літвин О. О.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Просила визнати нежитлові приміщення сільськогосподарського призначення (укриття для зберігання грубих кормів, ветеринарний пункт, будівлю КЗС-10 та корівник), загальною площею 2 950,9 кв. м., які розташовані в с. Наталівка Новоград-Волинського району Житомирської області, обєктами права спільної сумісної власності подружжя, здійснивши їх поділ. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що спірне майно придбане за час перебування у шлюбі з відповідачем.

Ухвалою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав, передбачених ч.2 ст.121 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, посилається на те, що згідно довідки-звіту №73 дійсна (ринкова) вартість спірного майна становить 145 588 грн., а тому на момент предявлення позову він має бути оплачений судовим збором у розмірі 1 455,88 грн., а не у розмірі 3 654 грн. Суддя суду першої інстанції, маючи на стадії відкриття провадження у справі довідку-звіт про дійсну (ринкову) вартість спірного майна, безпідставно прийшла до висновку про несплату судового збору в повному обсязі та повернула позовну заяву, чим створила перешкоди у доступі до правосуддя.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суддя суду першої інстанції виходила з того, що позивачем не було виконано вимоги, зазначені в ухвалах про залишення позовної заяви без руху у встановлений строк, судовий збір сплачено не у повному обсязі (сплачено 1 455,88 грн. замість, визначених в ухвалі від 20 серпня 2015 року, 3 654 грн.).

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У абзаці третьому пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам розяснено, що, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК України). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

В ухвалі від 20 серпня 2015 року розмір судового збору визначено попередньо у сумі 3 654 грн., позов залишено без руху та надано строк для сплати недоплаченого судового збору у сумі 3 410 грн.40 коп. (3 654 - 243,60 грн. = 3 410,40 грн.). Копію ухвали позивач отримала 27 серпня 2015 року (а.с.27).

Ухвала в частині визначення попереднього розміру судового збору не містить обґрунтування такого розміру, тобто обґрунтування суми 3 654 грн.

На виконання вищевказаної ухвали 31 серпня 2015 року позивач надала довідку ПП «Україна-експерт-центр» від 28 серпня 2015 року №73 про можливу ринкову вартість нежитлових будівель, яка склала 145 588 грн. та квитанцію від 29 серпня 2015 року про сплату судового збору у сумі 1 212,28 грн. (а.с.29-30,32).

Таким чином, на момент предявлення позову надано довідку про точну оцінку спірного майна станом на 28 серпня 2015 року на суму 145 588 грн. Позов оплачено судовим збором у сумі 1 455,88 грн. (243,60 грн. + 1 212,28 грн. = 1 455,88 грн.), що становить 1% від ринкової вартості спірного майна (а.с.3-4,29-30).

Однак, ухвалою від 31 серпня 2015 року позовна заява повторно була залишена без руху з тих мотивів, що судовий збір доплачений у сумі 1 212,28 грн., а не у сумі 3 410,40 грн., як визначено в ухвалі від 20 серпня 2015 року, а згодом позовна заява була визнана неподаною та повернута позивачу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява безпідставно була визнана неподаною та повернута позивачу, оскільки позивачем надана довідка, яка визначила ринкову вартість спірного майна на момент предявлення позову, попередньо визначений суддею розмір судового збору у сумі 3 654 грн. необґрунтований, позовна заява повністю оплачена судовим збором, виходячи з ринкової вартості спірного майна станом на 28 серпня 2015 року. Остаточне визначення дійсної вартості спірного майна, а отже і суми судового збору, можливе також при розгляді справи.

Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, таку як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Оскільки при постановленні ухвали, що оскаржується, було порушено порядок, встановлений для його вирішення, то колегія суддів апеляційного суду, згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, скасовує ухвалу судді суду першої інстанції, а питання про відкриття провадження у справі передає на новий розгляд до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Колегія суддів не може направити справу для продовження розгляду, оскільки провадження у справі ще не відкрито.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року скасувати, а питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: