Справа № 169/418/15-ц
Провадження № 2/169/142/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2015 року смт. Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Турак О.В.
при секретарі Луцик Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном,
У липні 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном.
Позов обґрунтовують тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за законом вони є співвласниками квартири за адресою: вул. Залізнична, 14/1 в смт. Луків Турійського району Волинської області. 1/3 від 1/3 частки вказаної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом належить відповідачу ОСОБА_3 Позивачі стверджують, що відповідач чинить їм перешкоди у користуванні спірною квартирою, а саме: змінила замок у дверях та не допускає їх до квартири.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представник ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, однак представник позивачів ОСОБА_4 подала суду заяву від 06 жовтня 2015 року, у якій просить справу розглянути без участі позивачів та їх представника, зазначає, що позов вони підтримують з підстав, зазначених у ньому, просять зобовязати ОСОБА_3 не чинити позивачам перешкод у користуванні квартирою за адресою: вул. Залізнична, 14/1 в смт. Луків Турійського району Волинської області шляхом їх вселення. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, ствердила, що вона фактично проживає у спірній квартирі, а позивачі мають інше житло. Вона знає, що квартира належить також і позивачам, однак до спірного житла їх не допускає, оскільки між сторонами склались неприязні відносини.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.
05 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_3 через канцелярію суду подала клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що її представник ОСОБА_5, якій вона того ж дня видала довіреність на представництво її інтересів, перебуває на денному стаціонарному лікуванні в Ковельському МТМО. Однак таке клопотання відповідача не підлягає до задоволення, оскільки провадження у справі відкрито 12 серпня 2015 року, та розгляд справи неодноразово було відкладено за клопотаннями відповідача, зокрема, й для надання їй можливості скористатися правовою допомогою.
Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 мала можливість з'явитись в судове засідання, видати довіреність іншій особі, а зазначене клопотання відповідача спрямоване на затягування розгляду справи та свідчить про зловживання останньою своїми процесуальними правами.
Так, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).
Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За вказаних обставин суд, зі згоди представника позивача, проводить заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України.
Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 червня 1997 року (дублікат виданий 29 вересня 2010 року взамін втраченого свідоцтва про право власності на житло від 18 червня 1997 року), витягу про державну реєстрацію прав від 16 березня 2011 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири за адресою: вул. Залізнична, 14/1 в смт. Луків Турійського району Волинської області (а. с. 5, 6).
На 1/3 частки вказаної квартири державним нотаріусом Турійської державної нотаріальної контори Волинської області 03 квітня 2014 року видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6
Спадкоємцями 1/3 частки квартири за адресою: вул. Залізнична, 14/1 в смт. Луків Турійського району Волинської області є позивач ОСОБА_1 (2/3 частки) та відповідач ОСОБА_3 (1/3 частки), що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а. с. 7).
Отже, сторони є співвласниками спірної квартири за адресою: вул. Залізнична, 14/1 в смт. Луків Турійського району Волинської області.
З матеріалів справи слідує, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачам у користуванні спірною квартирою, а саме: змінила замок у дверях та не допускає їх до квартири, що стверджується актами депутатів Луківської селищної ради Турійського району Волинської області від 17 березня, 30 березня 2015 року (а. с. 15, 16).
Вказані обставини не заперечувала відповідач ОСОБА_3 у попередньому судовому засіданні.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частинами 1, 2 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 ст.386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, позивачі як співвласники майна - квартири за адресою: вул. Залізнична, 14/1 в смт. Луків Турійського району Волинської області мають право володіти і користуватися нею, і оскільки їм чиняться перешкоди у користуванні цим майном, вони мають право вимагати усунення таких перешкод шляхом вселення до квартири.
Неприязні відносини між сторонами, на які посилається відповідач ОСОБА_3, заперечивши проти позову в попередньому судовому засіданні, не можуть бути підставою для позбавлення позивачів права володіти та користуватися належним їм на праві власності майном, а тому не заслуговують на увагу, як і те, що позивачі мають інше житло. Крім того, докази належності іншого житла на праві власності позивачам в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають до задоволення.
Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 243.60 грн. витрат по сплаті судового збору (по 121.80 грн. на користь кожного).
Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 58, 60, 88, 209, 215, 224, 228 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, 155 ЖК України, суд
Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні квартирою за адресою: вул. Залізнична, 14/1 в смт. Луків Турійського району Волинської області шляхом їх вселення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 121.80 грн. (сто двадцять одну грн. 80 коп.) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 121.80 грн. (сто двадцять одну грн. 80 коп.) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.