Справа № 459/2510/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/7444/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

при секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ Комфорт" на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ Комфорт" про визнання недійсними договорів №№ 04202, 04202/15 від 27.03.2015 року, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 "Економ Комфорт", стягнення з ОСОБА_3 "Економ Комфорт" на його користь 5393.89 грн. матеріальної шкоди та 3000.00 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, визнано недійсними договори №№ 04202, 04202/15 від 27.03.2015 року, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «ЕкономКомфорт», стягнуто з ОСОБА_3 «ЕкономКомфорт» на користь ОСОБА_2 5393.89грн. матеріальної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 «ЕкономКомфорт» на користь держави 243.60 грн. судового збору.

Скасовано ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 27.08.2015 року про забезпечення позову із врахуванням ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 23.09.2015 року, шляхом накладення арешту на усе належнеТзОВ «ЕкономКомфорт» (10002, майдан Путятинський, 2 оф. 618, м. Житомир, р/р 3601 в АТ «Укрсиббанк» МФО 351005, ) майно у межах суми 8 393,89 грн. із забороною вчиняти будь-які дії з цим майном, після набрання рішенням законної сили.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ОСОБА_3 "Економ Комфорт", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що позивачеві при укладенні оспорюваних договорів було роз"яснено всі умови отримання позики, які він добровільно підписав, маючи при цьому можливість ознайомитись з усіма умовами договору протягом п"яти календарних днів. Зазначає те, що після укладення цих договорів він жодного разу не звертався до відповідача з вимогою роз"яснити чи уточнити умови договору, погоджуючись з ними. Додатковим підтвердженням дотримання відповідачем вимог Закону України "Про захист прав споживачів" є підписаний позивачем двосторонній акт виконаних робіт, в якому чітко зазначено, що він отримав і сплатив за послуги пов"язані саме з його подальшою участю у програмі, а не за інформацію про послугу та її виконавця, яка відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" повинна бути надана йому безкоштовно. Також апелянт зазначає, що кінцевою метою участі в програмі є надання учаснику безвідсоткової позики, не вимагається від учасника використання отриманих коштів виключно за їх призначенням вказаним у договорі, кошти фонду учасників не переходять у власність відповідача і він проводить лише документальний та юридичний супровід діяльності програми та учасники сплачують вартість тільки цих послуг. Жодних послуг, метою яких є операції з фінансовими активами учасників і будь - яких оплат за такі послуги, умовами договорів не передбачені. Крім того, апелянт звертає увагу на ту обставину, що ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачають, що закон регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг. При цьому закон поширює свою дію не на усі юридичні особи, а лише на ті, які є професійними учасниками ринку фінансових послуг. Тобто, можна зробити висновок, що сфера дії Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" за суб"єктним складом обмежена і не поширюється на юридичних осіб які не є фінансовими установами. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.03.2015р., між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «ЕкономКомфорт», в особі продавця-консультанта ОСОБА_4, укладено договір № 04202/15, згідно з п.п. 1.1 якого, одна сторона, адміністратор, за згодою іншої сторонни, учасника, зобов'язується за плату вчинити від імені та за рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договору: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування; присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі: організовувати га проводити розподіли свідоцтв; здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги та здійснювати інші правочини. погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Цього ж дня, між позивачем та ТОВ «Економ Комфорт», в особі продавця-консультанта ОСОБА_4, укладено договір № 04202, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання за плату здійснити наступні дії: забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для замовника з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі. Сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг є договірною, виражається у процентному відношенні у розмірі 7,0% від вартості товару та/або цільової позики, на суму визначену в додатку № 1 до договору про участь в програмі, і становить 4900 грн.

Невід'ємною частиною до договору №04202/15 від 27.03.2015 року є додаток №1 (анкетні дані) та додаток №2 (умови програми "ЕКОНОМКОМФОРТ").

На виконання вимог зазначених договорів, позивачем сплачено 5393.89 грн. (квитанції № 5278345 від 27.03.2015 року, № 2652/з17 від 09.04.2015 року, № 2652/з18 від 09.04.2015 року).

Частиною 5 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

ОСОБА_3 "ЕкономКомфорт" є фінансовою установою згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", оскільки є юридичною особою, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Висновок суду першої інстанції про те, що надані ОСОБА_3 "ЕкономКомфорт" послуги є фінансовими послугами у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, передбачена п.11-1 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" №3462-IV від 02 червня 2011 року, введено в дію з 09 січня 2012 року), а тому на підставі п.4 ч.1 ст.34 вказаного Закону та п.1.2 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1676 від 09 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_3 "ЕкономКомфорт" для здійснення своєї діяльності повиненно мати ліцензію, - відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права.

Частинами 1, 2 ст.34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (обов'язковість ліцензування) встановлено, що здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Повідомленням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) від 07.07.2015 року № 5671/16-12 підтверджується, що інформація про ТОВ «Економ Комфорт» до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, вносилась, статусу фінансової установи зазначена юридична особа не набувала, ліцензії на надання фінансових послуг не отримувала. ТОВ «Економ Комфорт» здійснює операції із фінансовими активами, тобто, надає фінансові послуги, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи,вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про недійсність договорів №04202, №04202/15 від 27.03.2015 року, оскільки в порушення вимог ч.1 ст.227 ЦК України (правові наслідки укладення юридичною особою правочину, якого вона не мала права вчиняти) правочин вчинений юридичною особою без відповідного дозволу, в даному випадку - ліцензії.

Згідно положень ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все те, що вона отримала на виконання цього правочину.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 з підстав положень ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" (право споживача на інформацію про продукцію), ч.5-6 ст.18 вказаного Закону (щодо несправедливих умов у договорах), суд першої інстанції правильно виходив з наявності ознак для кваліфікації "несправедливі умови договору", що передбачені ч.2 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", якими є: порушення принципу добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України), істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін, завдання шкоди споживачу. Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 у справі №6-40цс13.

Рішення суду в іншій частині позовних вимог не оскаржується, а відтак його законність та обґрунтованість в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ Комфорт" відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Богонюк М.Я.

ОСОБА_5