Справа №278/415/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Баренко С. Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І.,

позивача, представників відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Моторно транспортного страхового бюро України (далі МТСБУ), ЗАТ «Міська стархова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із наведеним позовом. Вони зазначили, що з вини ОСОБА_3 15.10.2009 на автодорозі Київ-Чоп, поблизу с. Сонячне, Житомирського району сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, тривалий час лікувався витратив 122603 грн. грошових коштів, став інвалідом 2-ої групи, зазнав моральної шкоди, яка в грошовому еквіваленті становить 100000 грн. ОСОБА_2 даною ДТП спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню, він також довгий час лікувався, йому нанесені матеріальні збитки на 2625 грн. 34 коп. та моральна шкода в сумі 82000 грн. ОСОБА_2 став обмежено придатним для військової служби. А також просили стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Позов було підтримано ОСОБА_1 у повному обсязі. Стверджував, що відповідати перед ним повинен саме ОСОБА_3, з вини якого позивач став інвалідом.

ОСОБА_2 звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_3 позов визнав частково. Вважає, що позивачі не надали суду платіжних документів на підтвердження суми позову, а тому вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальних збитків визнані в сумі 8806 грн. а ОСОБА_2 1487 грн., а на відшкодування моральної шкоди- 5000 грн. та 2000 грн. відповідно.

Представник МТСБУ пояснив, що бюро не є належним відповідачем та не має права відповідати за полісом ЗАТ «Міська страхова компанія», яка на даний час ще не визнана банкрутом.

Справа розглядається після скасування заочного рішення.

Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини.

Суд розглядає позов у межах заявлених вимог, на підставі змагальності та диспозитивності.

Вироком цього суду від 19.09.2014 ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.286 КК України за те, що 15.10.2009 близько 17 - 00 год., на 141 км. + 900 м автодороги Київ-Чоп поблизу, керуючи автомобілем НОМЕР_1 виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок даної ДТП водій ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, а його пасажир - ОСОБА_2 тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не були небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоровя (а.с. 17-21). Вирок залишений в силі ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2015 (а.с.22-27).

Пунктом 4 ст.61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальній справі обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено вирок з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже вина ОСОБА_3 у вчиненні даної ДТП є доведеною.

За медичною картою стаціонарного хворого ОСОБА_4 він перебував на лікуванні в стаціонарі з 18.10.2009 по 07.12.2009. ОСОБА_1 до справи надано копії чеків за покупку ліків на загальну суму 122603 грн. Частина яких безпосередньо доставлялася у травматологічний заклад, де проходив лікування останній(а.с. 28-60). Внаслідок ушкодження здоровя з вини відповідача, ОСОБА_1 тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні з хірургічним втручанням, заміною суглоба, отримав серйозне каліцтво, став інвалідом 2ої групи (а.с. 64).

ОСОБА_2 надав належні докази про матеріальні збитки на суму 2625 грн.34 коп. Вказані кошти останній витратив на закупівлю медикаментів для ОСОБА_2В.(а.с. 5-13). Крім того, ОСОБА_2 також перебував на стаціонарному лікуванні з 16.10.2009 по 04.11.2009 (а.с. 13), у подальшому був непрацездатним до 03.02.2010 (а.с. 14-16). Переніс оперативне втручання з установкою металевої конструкції в стопу.

За хронологічними рамками та переліком придбаних позивачами ліків і медичної техніки, чеки відповідають періоду лікування та лікам, зазначеним у виписному епікризі та медичній карті.

Представник відповідача доказі на спростування доводів позивача не надав..

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам а також майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи Постанову № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про компенсації моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р., згідно п. 9 якої суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

Оскільки тривале лікування та реабілітація, зміна звичного способу життя, значна втрата працездатності, істотне погіршення умов життя та порушення стосунків, що призвели до фізичних та соціальних обмежень, позивачі зазнали моральних страждань.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» однією з умов для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, необхідно, щоб його було визнано банкрутом

Проте, сторони належним та допустимих доказів з цього приводу суду не надали, що унеможливлює стягнення страхових виплат з останнього. Суду також не представлено і доказів про своєчасне звернення ОСОБА_3 до ЗАТ «Міська страхова компанія» щодо сплати страхових виплат за полісом.

Зважаючи на викладені обставини, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості, суд задовольняє позов в частині стягнення моральної шкоди у відповідності до позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких, в контексті ст.79 ЦПК України, зокрема належать витрати на правову допомогу. Однак, належного розрахунку таких витрат відповідно до ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» позивачі не надали, а тому вимога про стягнення цих витрат не підлягає до задоволення.

Керуючись: Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст.ст. 16, 22, 23, 316, 1166, 1167, 1187, 1191,1201 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 33, 57, 60, 61, 79, 84, 88, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 121603 грн. майнової шкоди та 100000 грн. на відшкодуваня моральної шкоди, а всього 221603 грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2625 грн. 34 коп. майнової шкоди та 82000 грн. на відшкодуваня моральної шкоди, а всього 84625 грн. 34 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 3654 грн. 00 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити за недоведеністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, яка подається до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд.

Суддя: С. Г. Баренко