Справа № 184/1697/15-ц
Номер провадження 2/184/580/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування нею»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою № 3 в житловому будинку № 7 по вул. Тельмана в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира № 3 в житловому будинку № 7 по вул. Тельмана в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Вказана квартира належить позивачці на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.12.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3 р/номер 1142. Право власності на вказану квартиру зареєстровано КП «МБТІ» м. Нікополь, що підтверджується Реєстровим надписом на документі на право власності від 30.12.1998 року на вказаному свідоцтві про право на спадщину. Тобто 30.12.1998 року КП «МБТІ» м. Нікополь була здійснена державна реєстрація про перехід права власності на ім'я позивачки на вказану квартиру. Відповідач є колишнім чоловіком матері позивачки ОСОБА_4, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2013 року, а рішенням суду від 02.10.2014 року їх шлюб був розірваний. Як виявилося пізніше, фактично відповідачу потрібен був не шлюб з матір'ю позивачки, а реєстрація в її квартирі. Так, після реєстрації шлюбу з матір'ю позивачки він, посилаючись на те, що у нього немає ніде ніякої реєстрації, просив її зареєструвати його за місцем її реєстрації, тобто в квартирі позивачки. Матір позивачки спочатку взагалі не мала такого наміру, але потім він запевнив її, що це тільки тимчасово і він протягом нетривалого часу вирішити питання про реєстрацію свого місця проживання за іншою адресою. Матір позивачки просила її надати згоду про реєстрацію її чоловіка, відповідача по справі, в вказаній вище квартирі, що належить ОСОБА_1 на праві власності. На прохання своєї матері ОСОБА_1 надала таку згоду і 30.07.2013 року відповідач був зареєстрований в її квартирі. А на наступний місяць, вже в серпні 2013 року виявилося, що у відповідача є інша жінка, яка вже вагітна і він з нею чекає народження їх дитини. Після чого матір позивачки припинила з відповідачем подружні стосунки. В 2014 році матір позивачки звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і їх шлюб був розірваний. В зазначений позивачкою період відповідач разом з її матір'ю проживав та працював у м. Дніпропетровськ, в м. Орджонікідзе він приїжджав тільки для того, щоб зареєструвати своє постійне місце проживання в квартирі ОСОБА_1 Але в квартиру він не вселявся та не проживав в ній жодного дня. Але до сих пір він залишається бути зареєстрованим в квартирі позивачки разом з нею та її матір'ю.

Вказані позивачкою обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину заповітом від 16.12.1998 року, посвідченого державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_3 р/номер 1142, довідкою МКП «ЖЕО» №8457 від 29.07.2015 року, актом МКП «ЖЕО» від 29.07.2015 року.

Сам факт реєстрації відповідача в квартирі позивачки порушує її права як її власника та створює для неї відповідні незручності, які обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зокрема, позивачка не може з цієї підстави отримати субсидію на житлово-комунальні послуги, поки в ній зареєстрований відповідач. Крім того, державна виконавча служба може накласти арешт на майно позивача, що знаходиться в її квартирі внаслідок боргів відповідача, постійне місце проживання якого до сих пір зареєстровано в її квартирі.

Відповідно до Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, - під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідач вже не є членом сім'ї матері позивачки і відповідно і членом її сім'ї. Він не проживає в цій квартирі та не користується нею вже більше двох років.

Відповідно до ст. 3 Закону України № від « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

-заяви особи або її законного представника;

-судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстрації в цьому приміщенні. Тому мені потрібно усунути перешкоди в користуванні своєю квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нею. В в'язку з чим я і змушена звернутися до суду з цим позовом.

Нормами ст.ст. 1, 3 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства насамперед є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд вважає необхідним усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою № 3 в житловому будинку № 7 по вул. Тельмана в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Керуючись ст. ст. 317, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 6, 10, 11, 57, 60, 209 213, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою № 3 в житловому будинку № 7 по вулиці Тельмана в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5