АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Побірченко Т.І.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на рухоме майно - автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover 2013 року випуску кузов НОМЕР_1 та нерухоме майно - машиномісце НОМЕР_2 в підземному паркінгу по АДРЕСА_1, нежилі приміщення № 1 по № 9 ( групи приміщень № 255 ) - офіс по АДРЕСА_2 ( літера А ), право власності на які зареєстровано за ОСОБА_1.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_8, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній, представника позивача ОСОБА_9, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те, що суд обгрунтовано вжив заходи забезпечення позову, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем, вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови №9 від 22.12.2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики і просив стягнути з кожного із відповідачів на його користь заборгованість за договором позики в сумі 251 417,81 дол. США , що еквівалентно за курсом НБУ 5 549 685,61 грн.

В заяві про забезпечення позову, посилався на те, що спір виник у зв'язку з неповерненням у строк грошових коштів за договором позики у сумі 502 835, 62 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 11 099 371, 22 грн. Оскільки в позасудовому порядку відповідачі уклали договір про поділ майна подружжя згідно якого ОСОБА_5 передав в особисту приватну власність своїй дружині ОСОБА_1 майно , яке було спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. В підтвердження зазначених обставин позивач додав до позовної заяви копію договору позики від 22.12.2014 та до заяви копію договору про поділ майна подружжя від 04.06.2015.

Зі змісту договору про поділ спільного майна подружжя від 04.06.2015 випливає, що сторони за спільною згодою здійснили поділ майна , придбаного ними за час перебування у шлюбі і домовилися , що з моменту укладення цього договору особистою приватною власністю ОСОБА_1 є: квартира АДРЕСА_1 ; нежилі приміщення з № 1 по №9 ( групи приміщень №255) офіс , що розташовані за адресою : АДРЕСА_2 (літера А) ; машиномісце за номером НОМЕР_2 , що знаходиться в підземному паркінгу по АДРЕСА_1 ; автомобіль марки LAND ROVER реєстраційнийномер НОМЕР_3, а особистою приватною власністю ОСОБА_5 є : корпоративні права та частка в статутному капіталі ТОВ " ВІТЕРА УКРАЇНА" ( а.с. 25- 28).

Позивач також надав суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна відповідно до якої машиномісце НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 гараж НОМЕР_2, нежилі приміщення з №1 по №9 ( групи приміщень № 255) зареєстровані за ОСОБА_1

Виходячи з наведеного , колегія суддів дійшла висновку , що суд правильно задовольнив заяву про забезпечення позову та вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості заяви є безпідставними, оскільки позивач навів обставини, в підтвердження обґрунтованості такої заяви.

За таких обставин , колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 відхилити, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: