АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5916/15 Справа № 205/836/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Лисична Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

09 лютого 2015 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємств "Житлово-експлуатаційне підприємство № 64" Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування посилалась на те що, що вона постійно з дня народження проживає в АДРЕСА_1, яка у постійному користування знаходилась у її батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після смерті матері позивачка зверталась до відповідачів із заявами про переукладання договору найму житла як на члена сім'ї померлого, але дане питання так і не було вирішено. Позивачка на праві члена родини основного квартиронаймача користується квартирою, в якій продовжує проживати разом із своєю родиною, сплачує за її користування. Просила зобов'язати відповідачів укласти з нею договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2015 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу задовольнити, рішення суду скасувати, постановити нове рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд виходив з недоведеності нею позовних вимог.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка - ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.7), після укладення шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_2» (а.с.8), постійно з дня народження проживає в АДРЕСА_1, яка у постійному користування знаходилась у її батьків (а.с.7, 8-9, 10, 11, 17-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Позивачка на праві члена родини основного квартиронаймача користується квартирою, в якій продовжує проживати разом із своєю родиною. ОСОБА_2 неодноразово зверталась до відповідачів із заявами про переукладання договору найму житла як на члена сім'ї померлого, але дане питання так і не було вирішено. Просила зобов'язати Дніпропетровську міську раду укласти з нею договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відомостей наданих КП "Житлово-експлуатаційне підприємство № 34" ДМР будинок АДРЕСА_1 в листопаді 2004 р. був прийнятий на баланс КП "ЖЕП № 34" ДМР. При передачі документації була прийнята тільки діюча картотека. Відмітка на якій підставі було отримано житло й зареєстровані громадяни в картотеці відсутні (а.с.12).

У відповідності до ст.4 Житлового кодексу України жилі будинки, а також жилі приміщення, що знаходяться на території України утворюють житловий фонд. До житлового фонду включається також жилі будинки, що належать підприємствам і організаціям і до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до ст.53 Житлового кодексу України жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд послався на те, що відсутні будь-які відомості щодо виділення ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, про що повідомлено ПАТ "ЄВРАЗ-ДМЗ ім.Петровського" у листі від 10.02.2014 року (а.с.13).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Разом з тим, суд не дав належної оцінки тої обставини, що представник відповідача КП "Житлово-експлуатаційне підприємство № 34" (в свою чергу відповідно до ст.60 ЦПКУ) не надав доказів того, що сім'я позивачки була поселена в вищезазначену квартиру з порушенням норм житлового законодавства, а також на підставі чого вона там проживала довгий час і на підставі чого відповідач приймав платню за користування житловою площею позивачки, її мати і сина з 2004 р. (а.с.12).

Відповідно до вимог ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст.63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

За змістом ст.106 ЖК Української РСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати, позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, зобов'язати КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради укласти з ОСОБА_2 договір найму з відкриттям особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2015 р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34 Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпропетровської міської ради укласти з ОСОБА_2 договір найму з відкриттям особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

Н.Є.Колодяжна