Справа № 128/4188/14-ц Провадження № 22-ц/772/60/2015Головуючий в суді першої інстанції Мотрук М. І.
Категорія 30 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Стеблюк Л.П., Оніщука В.В.,

при секретарі Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03.11.2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 02.12.2014 року, ухвалені по даній справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом до ОСОБА_3

Мотивуючи позовні вимоги, він посилався на те, що в кінці 2006 року він придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки «VOLVO» 1989 року випуску, держаний номер НОМЕР_1. За вказаний автомобіль заплатив 3500 доларів США, що еквівалентно на день звернення з позовом 41574,40 грн.

ОСОБА_3, отримавши кошти, написав власноруч розписку та надав йому довіреність на користування та розпорядження автомобілем.

За усною домовленістю було вирішено, що договірні відносини оформлять нотаріально в подальшому.

Він неодноразово звертався до ОСОБА_3 з вимогою про нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу автомобіля, але з його вини договір оформлено не було.

Автомобілем він користувався протягом шести років, але 30 червня 2013 року автомобіль в нього було вилучено, в порядку виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 боргу за постановою державної виконавчої служби.

В зв'язку з цим, він звернувся в суд з вказаним позовом. Рішенням суду першої інстанції від 03 листопада 2014 року позов задоволено, а додатковим рішенням цього ж суду від 02 грудня 2014 року вирішено питання про судові витрати.

З ухваленими рішеннями суду не погодився ОСОБА_3 і оскаржив їх в апеляційному порядку з вимогою про скасування цих судових рішень та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Ставлячи під сумнів законність рішення про стягнення основного боргу, ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд стягнувши з нього борг, на підставі ст. 1166 ЦК України яка передбачає стягнення завданої шкоди, заподіяної неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, не встановив в чому ж полягала неправомірність його дій, адже надана ним довіреність дозволяла позивачу самостійно без його участі перереєструвати придбаний в нього автомобіль.

Окрім цього, суд безпідставно залишив поза увагою його клопотання про застосування строків позовної давності, зважаючи на те, що з позовом ОСОБА_2 звернувся через 7 років після придбання автомобіля.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення ставиться питання про його скасування через порушення судом вимог ст. 157 ЦПК України, оскільки суд не розраховував даними про те, що його як відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи. В дійсності про те, що справа розглядалась 02 грудня 2014 року йому стало відомо лише 03 грудня 2014 року, коли він отримав судову повістку.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних рішень в межах доводів апеляційних скарг, прийшла до наступного висновку.

В ході апеляційного розгляду справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги, які тягнуть за собою скасування ухваленого рішення, яке не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а саме вирішено без дотримання закону за відсутності повно, всебічно, з'ясованих обставин, підтверджених доказами.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 з підстав, передбачених ч. 1 ст. 1166 ЦК України, виходив із того, що в результаті вилучення в нього автомобіля марки «VOLVO» 1989 року випуску, держаний номер НОМЕР_1, придбаного ним в ОСОБА_3 за 3500 доларів США на підставі усної домовленості йому була заподіяна шкода, з вини ОСОБА_3, який ухилявся від нотаріального укладення договору купівлі - продажу.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступні обставини.

Встановлено і цього жодною із сторін не заперечується, що між ними склались договірні відносини, за якими ОСОБА_3 18 листопада 2006 року передав належний йому на праві власності автомобіль ОСОБА_2, а також надав йому доручення на право володіння користування та розпорядження цим автомобілем.

В свою чергу ОСОБА_2, сплатив ОСОБА_3 3500 доларів США. Ці договірні відносини в подальшому легалізовані не були і де-юре власником автомобіля продовжував бути ОСОБА_3, через борги якого 30 червня 2013 року автомобіль в ОСОБА_2 був вилучений.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що відповідач уникав від нотаріального посвідчення правочину та переоформлення автомобіля на його ім'я. Однак на підтвердження цієї обставини ним не наведено жодних доказів. А встановлені по справі фактичні обставини свідчать про те, що ОСОБА_3, уповноважив самого позивача правом переоформлення та перереєстрації автомобіля, надавши йому 18 листопада 2006 року доручення (а.с.5).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили у справі за участю тих же сторін.

Так ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль встановлено, що ОСОБА_2 протягом семи років не переоформляв на себе право власності на придбаний у відповідача автомобіль через брак часу (а. с. 10). Дана обставина є доведеною і спростовує твердження позивача про те, що автомобіль не був переоформлений з вини ОСОБА_3

Як вбачається із рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 24.10.2013 року, ОСОБА_2 звертаючись з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль обґрунтовував свої вимоги лише доводами про те, що між ними мав місце договір купівлі продажу автомобіля, а не доводами про те, що договірні відносини не були нотаріально оформлені з вини ОСОБА_3

За наведених обставин, висновки суду першої інстанції про те, що позивачу заподіяна шкода з вини відповідача, який ухилився від укладення правочину, яка підлягала відшкодуванню в порядку ст. 1166 ЦК України, є хибними.

Можливість вирішення спору на підставі іншої правової підстави в ході апеляційного розгляду справи виключається, оскільки така зміна в даному випадку, потребує зміни і підстав позову (фактичних обставин). В розумінні роз'яснень п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі досудового розгляду» визначальними в заяві є підстави позову (фактичні обставини). Відповідно зміна цих підстав судом є недопустимою, оскільки це буде суперечити засадам диспозитивності, визначеним ст. 11 ЦПК України.

Отже, за наведених обставин оскаржуване рішення не може залишатись в законній силі і підлягає скасуванню.

Однак, це не позбавляє сторін можливості звернутися за захистом свої прав та інтересів в порядку, визначеному гл. 83 ЦК України.

Додаткове рішення про стягнення судових витрат є похідним від основного рішення, скасування якого в даному випадку, безперечно тягне скасування за собою і додаткового рішення.

На підставі ст. ст. 203, 203 ч.1 ст. 215, ч. 5 ст. 216 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03.11.2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 02.12.2014 року, ухвалені по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, скасувати.

Ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, починаючи з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Л. П. Стеблюк

Підпис В. В. Оніщук

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ В. П. Нікушин