Справа № 467/105/15-ц
24.02.2015 року Арбузинський районний суд
Миколаївської області
у складі: головуючого - судді Кірімової О.М.,
за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про визнання кредитного договору недійсним,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») про визнання кредитного договору недійсним.
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, просила суд визнати недійсним кредитний договір та суду пояснила, що під час примусового виконання судового рішення, вона дізналася про наявність кредитного договору № 500384075 від 19 червня 2013 року з ПАТ «Альфа-Банк», місце укладання якого є м. Миколаїв, який вона не укладала і не підписувала. Після того звернулася до правоохоронних органів, які порушили кримінальне провадження та співробітників ПАТ «Альфа-Банк». Вважає даний договір є недійсним, оскільки не підписувала його, волевиявлення її на таке відсутнє, грошей за ним вона не отримувала тому ніяких наслідків настати не може.
Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать підписи в розписках судових повісток. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду ним не повідомлені.
За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 202, 203, 207, 208 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, вчинена сторонами за їх добровільним волевиявленням, у визначеній законом формі.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір визначено як договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.
Крім того, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків.
Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснив, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.
Як вбачається із матеріалів справи, 19 червня 2013 року від імені ОСОБА_2 з ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 500384075 (а.с. 14).
Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 березня 2014 року позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500384075 від 19 червня 2013 року задоволено в повному обсязі. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість кредитним договором № 500384075 від 19 червня 2013 року у сумі 27132 грн. 36 коп., в тому числі за кредитом 20000 грн., по відсоткам 1746 грн. 36 коп., по комісії 3486 грн. 00 коп., штрафу 1900 грн. 00 коп., та судові витрати 400 грн. (а.с. 36-37).

На підставі вказаного вище рішення видано виконавчий лист Навозаводського районного суду м. Чернігова від 04.07.2014 року про примусове стягнення із позивача на користь банку кредитну заборгованість (а.с. 9)

Постановою від 21.11.2014 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа Навозаводського районного суду м. Чернігова від 04.07.2014 року (а.с. 10)

Між тим, з пояснень ОСОБА_2 випливає, що вона не підписувала кредитний договір та грошові кошти в Банку не отримувала.

Її доводи підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 164 від 07 березня 2014 року про те, що в кредитному договорі № 500384075 від 19 червня 2013 року в графах «Підпис особи, що подає Анкету-Заяву» «Мірошніченко Валентина Іванівна» в анкеті заявника від імені ОСОБА_2, в графі «Позичальник» в додатку № 1 до кредитного договору № 500384075 від 19 червня 2013 року, в графі «підпис Клієнта» в додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, в графі «Мірошніченко Валентина Іванівна» в анкеті-заяві від 19 червня 2013 року, в графі «Подпись клиента» в повідомленні про прибуток позичальника, під рукописними записами «Копия верна» в ксерокопіях паспорта на ім.»я ОСОБА_2 з ідентифікаційним кодом на ім.»я ОСОБА_2, в графі «Дата та підпис отримувача» в розписці про отримання кредитної карти від 19.06.2013, виконані, ймовірно, не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с. 15-21)

Як видно, ОСОБА_2 зверталася до ПАТ «Альфа-Банк» з метою з»ясувати спірні обставини щодо не підписання нею кредитного договору. На таке ПАТ «Альфа-Банк» повідомив позивачу, що у випадку відкриття кримінального провадження про незаконне заволодіння кредитними засобами банку за спірним договором, претензій ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 мати не буде. (а.с. 11-12)

Також видно, що фотознімок особи, яка є стороною за кредитним договором № 500384075 від 19 червня 2013 року не відповідає дійсній особі позивача, що також підтверджується і її паспортом (а.с. 6-7,13,48).

Відповідно до копії постанови від 25.12.2014 року прокуратурою Корабельного району м. Миколаєва об»єднано матеріали досудового розслідування щодо факту, що 19.06.2013 року невстановлена особа оформила кредит в сумі 20000 грн. на ім.»я ОСОБА_2 ( а.с.51).

Постановою Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області від 04.09.2013 року ОСОБА_2 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000543, відомості про які внесені до ЄРДР 04.09.2014 року щодо факту, що 19.06.2013 року невстановлена особа оформила кредит в сумі 20000 грн. на ім.»я ОСОБА_2(а.с. 50)

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Інших належних та допустимих доказів отримання саме позивачем грошових коштів за кредитним договором, відповідач суду не надав, хоча згідно вимог ст. 60 ЦПК України, то є його обов'язком.

Отже, дослідженими у судовому засіданні доказами доведено, що ОСОБА_2 кредитних коштів за кредитним договором № 500384075 від 19 червня 2013 року не отримувала та спірний кредитний договір не підписувала, тобто встановлена відсутність волевиявлення позивача на укладення правочину.

Таким чином, у ОСОБА_2 не могло виникнути жодних зобов'язань перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором, який є недійсним.

За такого, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки вимоги заявлені законно та обґрунтовано.

На підставі ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено, суд стягує із відповідача в дохід держави судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 59, 209, 212 -215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним - задовольнити.

Визнати кредитний договір № 500384075 від 19 червня 2013 року укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» недійсним.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Повний текст рішення виготовлено 25 лютого 2015 року

Заочне рішення може бути переглянуте Арбузинським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова