Справа № 635/1429/15-ц
Провадження № 2/635/1234/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - Караченцева І.В.,

за участю секретаря - Власенко К.С.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення її від спадкування обовязкової частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_4, померлого 10 жовтня 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з ОСОБА_4, померлим 10 жовтня 2013 року, перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.07.1990 р. Від попереднього шлюбу ОСОБА_4 мав доньку ОСОБА_2, з якою не спілкувався протягом 25 років та наразі претендує на частки у спадщині після смерті батька. З 1988 р. спадкодавець був інвалідом ІІ групи, із 2006 р. проходив постійне стаціонарне лікування у звязку із погіршенням стану здоровя, а з 2010 р. прикутий до ліжка. Догляд за хворим здійснювався ОСОБА_1. Із сторони доньки не було жодних спроб допомоги хворобу батьку, а отже, має бути усунута від спадкування після смерті батька.

Позивач в судовому засіданні пояснила про обставини, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги, та просила суд усунути ОСОБА_2 від спадкування обовязкової частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_4, померлого 10.10.2013 р., з посиланням на норму статті 1224 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 11.03.2015 р. зареєстрованої за № 330, у судовому засіданні позовні вимоги позивача вважала обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що із батьком бачилась не одноразово, він приїздив до неї на весілля, подарував подарунки, а також вона сама відвідувала його, однак перешкоди у їх зустрічах чинила саме позивач. Таким чином, вказані позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані письмові докази у справі, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 реєстровано шлюб, актовий запис 25, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ №415924, виданого Височанською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с. 8).

10 жовтня 2013 року помер ОСОБА_4, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №418179, виданого Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_4, який проживав на день смерті за адресою: вул. Кооперативна, буд. 3, смт Високий, Харківського району, Харківської області,відкрилася спадщина.

Відповідно до тексту заповіту складеного ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 14.05.2003 р. та зареєстрованого в реєстрі за №291, все своє майно він заповів ОСОБА_1 (а.с. 10, 12).

Позивач ОСОБА_1була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем, відповідно до ст. 1223 ЦК України має право як визначена у заповіті особа та у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявою про прийняття спадщини (а.с. 12).

Окрім неї, до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини також звернулася донька спадкодавця ОСОБА_2, яка з позивачем та спадкодавцем не проживала.

До теперішнього часу ніхто із спадкоємців належним чином не оформив свою частку спадщини та не здійснив її державну реєстрацію.

Як зазначено у позовній заяві, після розірвання шлюбу із матірю ОСОБА_2відносини між ним та відповідачем припинилися. Вони не спілкувалися протягом 25 років, що, в тому числі, підтверджено показаннями позивача та свідків.

Відповідно до довідки №9 від 16.02.2015р., виданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини с. Високий Центру первинної медико-санітарної допомоги м. Мерефа Харківського району, з 1988 р. ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, з діагнозом: вертебральний остеохондроз з лівобічним ішиалгічним синдромом, парез лівої стопи. Його стан погіршився з 10.03.2006 р., діагноз: гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, гостре порушення мозкового кровообігу в басейні лівої мозкової артерії з лівобічним гоміопарезом, сенсорні порушення. З 2006 року ОСОБА_4 неодноразово проходив курси лікування «стаціонар на дому», отримував амбулаторне лікування. Рекомендації щодо лікування та догляду за хворим надавалися дружині ОСОБА_1. За станом здоровя ОСОБА_4 потребував постійної допомоги, яку надавала його дружина (а.с. 13).

Відповідач під час хвороби батька, який мав похилий вік, інвалідність, знала про хворобу, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки.

Факт відсутності допомоги спадкодавцю зі сторони відповідача підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_6, яка вказала, що останні вісім років після смерті її сина, вона мешкає разом із позивачем за адресою: вул. Кооперативна, буд. 3, смт Високий, Харківського району, Харківської області.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні вказали на те, що в дитинстві вони знали ОСОБА_2, однак не бачили її багато років, в тому числі, проживаючи останні 25 років по сусідству із будинком спадкодавця, не бачили відповідачку чи її доньку, які б відвідували чи надавали допомогу ОСОБА_4 Підтверджено їх показаннями і те, що ОСОБА_1 з початку спільного життя з спадкодавцем впливала на нього позитивно, піклувалась про його здоровя та про особливі вимоги до харчування у звязку із перенесеною операцією (резекція 1/3 шлунка), а також турбувалась про будинок, ремонтувала, перебудовувала, змінила огорожу, вікна, фарбувала тощо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка онука спадкодавця ОСОБА_9 надала показання, які суперечать обставинам. Вона вказала, що декілька разів відвідувала свого діда у 2011-2012 роках, а з 2013 по 2014 роки не бачилася із ним, так як ОСОБА_1І їй не дозволила. Приїжджала до будинку діда у 2012 році, коли ОСОБА_1 зламала руку і допомагала їй по господарству, але сама ОСОБА_1 та ОСОБА_6 дану обставину спростували. Онука також зазначила, що дід не хворів і не потребував допомоги, що спростовується довідкою із медичного закладу про історію хвороби спадкодавця.

Зі свідчень ОСОБА_10, яка є рідною сестрою чоловіка відповідача, судом встановлено, що ОСОБА_11 був у 1981 році на весіллі своєї доньки. В подальшому дарував їй з чоловіком подарунки та спілкувався із їх родиною, але з 1986 р. не спілкуються. В 90-х роках відвідували його та знали, що він хворіє.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України «За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані».

Згідно абзаців 9-11 п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», для постановлення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Таким чином, позовні вимоги щодо усунення відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1224 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від спадкування задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від спадкування обовязкової частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_4, померлого 10 жовтня 2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.В. Караченцев