22-ц/775/1171/2015(м)
Головуючий у 1-й інстанції Папаценко П.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів Сорока Г.П., Бугрим Л.М.

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс», третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про визнання недійсними та скасування ордеру, рішення ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2015 року вказані позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано рішення ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради від 21.08.2013 року №310 щодо розподілення квартири АДРЕСА_1 та включення квартири до числа службової житлової площі. Визнано недійсним ордер № 006922 серії КО від 20.11.2013 року, виданий ОСОБА_2 комітетом Маріупольської міської ради ОСОБА_5 на склад родини із 4 осіб на право заняття вказаної квартири. Визнано ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування вказаної квартири. Зобов'язано ОСОБА_2 комітет Маріупольської міської ради надати ОСОБА_5 та членам його родини. інше жиле приміщення, яке повинно знаходитись у межах населеного пункту м.Маріуполь, відповідати встановленим санітарним, технічним нормам та відповідати за розміром і благоустроєм наданому жилому приміщенню за ордером № 006922 серії КО від 20.11.2013 року, виданим ОСОБА_2 комітетом Маріупольської міської ради. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився представник відповідача ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради та надав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги факт, що квартира АДРЕСА_2 є міською комунальною власністю. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.07.2013 року позов ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням було задоволено. З урахуванням вказаного судового рішення спірна квартира на засіданні ОСОБА_2 комітету Маріупольської міської ради за рішенням № 310 від 21.08.2013 року включена до числа службової житлової площі та розподілена ОСОБА_5 та членам його родини. За цим рішенням 20.11.2013 року ОСОБА_5 на службове жиле приміщення був виданий ордер № 006922 серія КО на вселення. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на момент розподілення квартира не була вільною і що ОСОБА_3, ОСОБА_4 зберегли своє право на це житло. ОСОБА_4 був знятий з реєстраційного обліку 30.08.2013 року і до теперішнього часу не зареєстрований у спірній квартирі. Крім того задовольняючи позов, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог і зобовязав ОСОБА_2 комітет Маріупольської міської ради родині ОСОБА_5 інше жиле приміщення.

В решті рішення суду не оскаржується, а тому не ревізується.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_9 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивачі, відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_8, представники житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс», третьої особи Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, підтвердженням чого є поштові відправлення та телефонограми, зареєстровані в журналі телефонограм Апеляційного суду.(а.с.170-172)

Від представника житлово-комунального підприємства «Жилкомплекс» надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.(а.с.173)

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не є перепоною для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_9, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матері позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_10 та членам її сімї, згідно ордеру № 2415 від 03.03.1982 року, ОСОБА_2 комітетом Маріупольської міської ради, надано право на зайняття трикімнатної квартири АДРЕСА_1. В подальшому, після смерті матері та брата, за рішенням Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради № 93/1 від 27.04.2011 року, ОСОБА_3 стала основним квартиронаймачем вказаної квартири. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 5.07.2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнані такими що втратили право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 22.04.2014 року заочне рішення від 5.07.2013 року скасоване. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.11.2014 року виконавчому комітету Маріупольської міської ради відмовлено у задоволені позову щодо визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у зазначеній квартирі. Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської Ради №310 від 21.08.2013 року вказана квартира розподілена ОСОБА_5 на склад родини із 4 осіб та включена до числа службової житлової площі. 20.11.2013 року на підставі вказаного рішення ОСОБА_5 та членам його родини виданий ордер №006922 серії КО на вселення у вказану квартиру. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 16.12.2014 року рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.11.2014 року залишено без змін. Вказаною ухвалою суду встановлено, що спірна квартира була внесена до розподілення на засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради 21.08.2013 року без відомостей про вручення заочного рішення ОСОБА_3, ОСОБА_4, в той час, коли вони за даними особистого рахунку №4909 зберігали право на це житло будучи зареєстрованими в ньому до 30.08.2013 року. Проте, враховуючи вище зазначене спірна квартира не була юридично вільною на момент визнання її службовою та розподілення сімї ОСОБА_5

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обставинами встановленим судом першої інстанції та вважає висновки обґрунтованими та такими, що узгоджуються з положеннями закону, яким врегульовані спірні відносини.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі положень ст..51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Статтею 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до п. 69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та І Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, який може бути видано лише на вільне жиле приміщення, та який дійсний протягом 30 днів.

Підстави визнання ордеру недійсним закріплено в ст. 59 ЖК України, це подання фізичними особами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших фізичних осіб або юридичних осіб на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Коментована стаття визначає наслідки визнання ордеру недійсним в залежності від того, чи були підставою визнання його недійсним неправомірні дії одержувача ордера (ч. 1) або інші підстави (ч. 2).

Згідно зі ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

В судових засіданнях першої та апеляційної інстанції було встановлено та ніким не спростовано, що ордер на спірну квартиру був виданий ОСОБА_10 матері позивачки ОСОБА_3, яка в подальшому стала основним квартиронаймачем. Підстав для визнання ордеру недійсним, або для визнання осіб такими, що втратили право на житло судом не встановлено.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги, що на момент винесення Жовтневим районним судом м. Маріуполя заочного рішення від 5.07.2013 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були визнані такими, що втратили право користування та фактично не проживали у спірній квартирі неспроможні.

Дані доводи крім вище зазначеного спростовані ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області від 16.12.2014 року яким рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.11.2014 року щодо відмови у визнанні ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування спірним житлом залишено без змін. Вказаною ухвалою суду встановлено, що спірна квартира була внесена до розподілення на засідання виконавчого комітету Маріупольської міської ради 21.08.2013 року без відомостей про вручення заочного рішення ОСОБА_3, ОСОБА_4

Не обґрунтовані і доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог зобовязавши ОСОБА_2 комітет Маріупольської міської ради надати родині ОСОБА_5 на склад родини із 4 осіб інше жиле приміщення, яке повинно знаходитись у тому самому населеному пункті та відповідати санітарним, технічним нормам за розміром і благоустроєм наданому жилому приміщенню за ордером № 006922 серія КО від 20.11.2013 року.

У відповідності до ч.2 ст.117 ЖК України у випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї

статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" якщо обов'язок надати жиле приміщення лежить на позивачеві (виконкомі, відомстві), відсутність у позовній заяві вказівки про надаване приміщення є підставою для залишення заяви без руху, а при невиконанні вимоги про усунення недоліків заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві (ст. 121 ЦПК України).

У випадку, коли позов пред'явлено особами, права яких порушено видачею ордера і на яких не може бути покладено обов'язок по наданню відповідачам жилого приміщення, до участі у справі має бути притягнутий виконком або інший відповідний орган, що здійснює управління житловим фондом. Якщо, незважаючи на попередження, притягнутий до участі у справі орган не вирішив питання про надання відповідачам приміщення, суд вирішує позов по суті і при його задоволенні покладає на цей орган обов'язок надати відповідачам те жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше, яке за змістом ч. 2 ст. 117 ЖК має відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером.

Правила ст. 117 ЖК поширюються на виселення фізичних осіб з гуртожитків та службових жилих приміщень у разі визнання ордера недійсним.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Маріупольської міської ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Г.П. Сорока

ОСОБА_11