Справа №463/5941/14-ц
Провадження №2/463/334/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лозинської О.С.

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Бізнес Авто Сот», третя особа ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди;

зустрічним позовом Приватного підприємства «Бізнес Авто Сот» до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ПП «Бізнес Авто Сот» з вимогою про стягнення з останнього 8000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.07.2013р. на вул. Пасічній у м. Львові сталась ДТП за участю трьох автомобілів, ДАФ 95 ХФ 480, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6, Фольксваген Гольф під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобіля Пежо Боксер д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_4 Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2014р. ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та призначено покарання у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік. Також, цим вироком частково задоволено цивільний позов, проте ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06.06.2014р., вирок в частині вирішення цивільного позову скасовано із направленням матеріалів справи для вирішення такого позову в порядку цивільного судочинства, а в іншій частині, згаданий вирок залишений без змін. Зокрема, судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_6, 06.07.2013р. керуючи вантажним автомобілем - тягачем ДАФ д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «Фрехаут» д.н.з. НОМЕР_3, порушив вимоги ПДР України, що призвело до виїзду на смугу зустрічного руху, де він спочатку зіткнувся з автомобілем «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_4, а потім з автомобілем «Пежо Боксер» д.н.з. НОМЕР_2. Внаслідок зазначеної ДТП транспортним засобам було завдано значних механічних пошкоджень, і при цьому, винуватець пригоди, водій ОСОБА_6 в момент ДТП перебував у трудових відносинах із власником транспортного засобу ДАФ, д.н.з. НОМЕР_1 - відповідачем у справі. Цивільно-правова відповідальність ПП «Бізнес Авто Сот» була застрахована в ПрАТ «Просто страхування». Після ДТП страховику була подана заява-повідомлення про подію, і згідно звіту про оцінку пошкоджень автомобіля Пежо Боксер д.н.з. НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 44 663,84 грн., при тому що розмір завданої матеріальної шкоди склав 29 554,93 грн. З такими пошкодженнями автомобіль був фізично знищеним і проводити його ремонт було економічно не обґрунтовано. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу, вартість залишків автомобіля склала 21 496,29 грн., а відтак, розмір матеріальної шкоди склав 8058,64 грн., який 30.09.2014р. йому виплатила страхова компанія відповідача. Разом з тим, чинним законодавством не передбачено обов'язку страховика на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок знищення або ж пошкодження її майна, і вважає, що такий обов'язок лежить на відповідачу. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням належного йому майна. Навіть після проведення ремонту автомобіля, його попередній стан відновити не вийде, що в свою чергу, відобразиться на його експлуатаційних якостях, а також систематично нагадуватиме позивачу про те що сталось. Більше того, ремонт автомобіля проводити взагалі недоцільно, і позивач, втративши своє майно, яким володів до ДТП, позбавлений можливості реалізації своїх соціальних функцій, якими він володів до моменту порушення його прав та законних інтересів. Внаслідок таких обставин, у нього порушились стосунки з оточуючими та навколишнім суспільством. Разом з тим, відповідач, як і сам винуватець ДТП, ніколи не цікавились наведеними вище проблемами та жодного разу не пропонували відшкодувати завдану шкоду, посилаючись на власну страхову компанію. Всі ці події завдали та продовжують завдавати сильних душевних страждань, що погіршується відсутністю відшкодування завданої моральної шкоди та небажанням відповідача та засудженого врегулювати спір в позасудовому порядку. З моменту пошкодження майна він переживає емоційний дискомфорт, а необхідність захисту своїх прав в судовому порядку, створює для нього ще й морально-психологічний дискомфорт. За таких обставин, ступінь моральних страждань оцінює до розміру 8000 грн., які вважає справедливою та розумною компенсацією завданих немайнових збитків, і оскільки на момент ДТП, його винуватець перебував в офіційних трудових відносинах з підприємством відповідача, таку суму просить стягнути з нього в примусовому порядку.

ПП «Бізнес Авто Сот» пред'явив зустрічний позов до відповідача ОСОБА_4 також з аналогічною вимогою про стягнення моральної шкоди в сумі 8000 грн.

В обґрунтування такої вимоги покликається на те, що ПП «Бізнес Авто Сот», застрахувавши свою відповідальність за шкоду, завдану потерпілим у страховика - ПАТ «Просто страхування», не могло порушити будь-яких прав позивача за первісним позовом, оскільки саме страховик повинен відшкодовувати шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом. В свою чергу, ОСОБА_4, жодних моральних страждань внаслідок ДТП не зазнав і не маючи доказів в підтвердження цієї шкоди, свідомо звернувся із згаданою вимогою до ПП «Бізнес Авто Сот» по спливу більш як річного строку з моменту настання страхового випадку. ОСОБА_4 після настання страхового випадку був обізнаний, що звертатись з вимогою про відшкодування моральної шкоди слід до ПАТ «Просто - страхування», ліміт відповідальності якої за таку шкоду становив 100 000 грн. Звернувшись із первісним позовом до неналежного відповідача - ПП «Бізнес Авто Сот», він тим самим порушив права підприємства, в тому числі, права його директора, принижуючи її ділову репутацію. Ці дії завдали моральних збитків підприємству, які оцінює до розміру 8000 грн. і які просить стягнути з ОСОБА_4 на користь підприємства в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом згідно договору про надання юридичних послуг № 17 від 12.07.2013р. позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі. Крім вищенаведеного додатково пояснив, що ОСОБА_4 не є власником транспортного засобу Пежо Боксер д.н.з. НОМЕР_2, проте на момент ДТП володів ним на законних підставах. У кримінальному провадженні за фактом ДТП потерпілим визнаний не був, оскільки не було завдано шкоди здоров'ю. Також, звертає увагу, що ОСОБА_4 немає і прямих претензій до відповідача як до особи, винної у заподіянні йому моральної шкоди. Позовні вимоги первісного позову обґрунтовуються наявністю протиправної поведінки третьої особи по відношенню до майна позивача та причинно-наслідкового зв'язку між такою поведінкою і завданою шкодою, оскільки шкода завдана третьою особою в момент виконання трудових обов'язків, вважає, що саме відповідач повинен її відшкодувати. Тому, такий позов просить задовольнити.

Проти обґрунтованості зустрічного позову заперечив. Єдиним способом доказування обставин заподіяння моральної шкоди юридичній особі внаслідок втрати її ділової репутації є доведення факту зменшення розміру нематеріальних активів. Саме розмір зменшення вартості нематеріальних активів внаслідок завдання шкоди діловій репутації юридичної особи є основним критерієм для обґрунтування розміру завданої їй моральної шкоди. Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, позивач взагалі нічого не згадує про вартість власних матеріальних активів та їх зменшення як наслідок заподіяння моральної шкоди. Крім того, ставлячи вимогу про стягнення моральних збитків, позивач за зустрічним позовом не вказує в чому саме полягають неправомірні дії ОСОБА_4 по відношенню до ПП «Бізнес Авто Сот» і не наводить причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що виключає можливість вважати цей позов обґрунтованим. Тому, в його задоволенні просить відмовити.

Представник ПП «Бізнес Авто Сот», згідно статуту його директор Лозинська О.С., вимоги зустрічного позову підтримала з мотивів, які в ньому наведені. Такий позов просить задовольнити.

Проти обґрунтованості первісного позову заперечила. Відповідно до вимог закону, ПП «Бізнес Авто Сот» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, і виключно страховик повинен відшкодовувати шкоду, яка завдана працівником підприємства. Відтак, вважає, що вимога первісного позову пред'явлена до неналежного відповідача, а тому, не може бути задоволеною. Крім того, з такою вимогою до страховика ОСОБА_4 не звертався, і по спливу більш як річного строку з моменту ДТП, пред'явив дану вимогу, хоча шкода його життю та здоров'ю завдана не була. Також, він не являється власником транспортного засобу, який отримав пошкодження внаслідок ДТП. Тому, цей позов вважає безпідставним і в його задоволенні просить відмовити.

Представник третьої особи за первісним позовом, згідно договору про надання правової допомоги від 15.12.2014р. - адвокат ОСОБА_3 обґрунтованість цього позову також заперечив та вказав, що ОСОБА_4 не є власником пошкодженого транспортного засобу, на момент ДТП, останній керував цим транспортним засобом на підставі довіреності, а відтак, не може отримати моральні збитки у зв'язку з пошкодженням цього майна. Як і відповідач, в задоволенні такого позову також просив відмовити. Оскільки його довіритель не є стороною по зустрічному позову, своєї позиції з приводу цього спору не висловлював.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що як в задоволенні первісного, так і в задоволенні зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 06.07.2013р. на вул. Пасічній у м. Львові сталась ДТП за участю трьох автомобілів, ДАФ 95 ХФ 480, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6, Фольксваген Гольф під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобіля Пежо Боксер д.н.з. НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_4

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 19.03.2014р. (а.с.8-10), ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік. Частково задоволено цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06.06.2014р. (а.с.11-13), такий вирок в частині вирішення цивільного позову скасовано з направленням матеріалів справи до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Як вбачається з вироку та ухвали суду апеляційної інстанції, позивач у вказаному вище кримінальному провадженні потерпілим не визнаний, а на момент вчинення ДТП, ОСОБА_6 перебував в офіційних трудових відносинах з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За правилами п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Конструкція цієї норми, яка визначає її юридичний зміст, свідчить проте, що у особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, пов'язаної із знищенням майна виключно в тому випадку, коли таке майно належить потерпілому на праві приватної власності.

В судовому засіданні представник позивача ствердив, що транспортний засіб, який зазнав пошкоджень внаслідок ДТП і яким в той момент керував позивач, йому на праві приватної власності не належить, а згідно звіту про оцінку вартості автомобіля Пежо Боксер д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.14-18), такий на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_10

За таких обставин, оскільки майно, яке зазнало пошкоджень внаслідок ДТП не є власністю позивача за первісним позовом, останньому не можуть бути спричинені моральні збитки, які як наслідок, не можуть бути відшкодовані. Тому правових підстав для задоволення первісного позову суд не вбачає.

Разом з тим, необґрунтованим слід визнати і вимогу зустрічного позову.

Як вірно вказує представник відповідача за цим позовом з посиланням на роз'яснення Пленуму ВСУ, висвітлені в Постанові № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою, яка завдана юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до їх діяльності.

Згідно п. 5 Інформаційного листа «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про інформацію» від 28.03.2007р., приниженням ділової репутації суб'єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності у зв'язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

По-перше, в суді не встановлено факту, що внаслідок дій відповідача знизилась вартість нематеріальних активів ПП «Бізнес Авто Сот», а по-друге, звернення до суду з позовом не може розцінюватись як порушення прав та інтересів юридичної особи, оскільки будь-які обмеження у реалізації права на судовий захист є недопустимі, навіть якщо існування самого порушення не підтверджено.

З огляду на викладене, зустрічний позов суд знаходить безпідставним, і в його задоволенні також відмовляє.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1172 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Бізнес Авто Сот», третя особа ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн. - відмовити.

В зустрічному позові Приватного підприємства «Бізнес Авто Сот» до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.