УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

при секретарі Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про перегляд заочного рішення суду від 29.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29.12.2014 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_2 неповернуту суму вкладу за договором банківського вкладу від 29.07.2013р. № 624327/2013 в розмірі 5 305,39 доларів США та за договором банківського вкладу від 24.02.2014р. № 751064/2014 в розмірі 20 101 доларів США, а разом - 25 406,39 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на дату та час ухвалення рішення еквівалентно 400 629,93 грн.Вирішено питання судових витрат.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що Постановою Правління НБУ від 20.11.2014р. ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. За таких обставин, банком та враховуючи економічну ситуацію в країні, з метою стабілізації грошової одиниці України, Правління НБУ 06.02.2014р. прийняло постанову із подальшими змінами, якою було обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті у еквіваленті на грошову одиницю гривні у межах 15 000 грн. на добу для кожного клієнта. Підписуючи договори банківського вкладу, позивач погодився про можливість існування таких обмежень, і за таких обставин, вважає недоведеним протиправність дій банку по обслуговуванню рахунку клієнта. Оскільки під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, вважає, що рішення винесене без законних на те підстав та належних доказів, а тому, просить таке скасувати.

В судове засідання учасники процесу не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, за змістом якої останній заперечує проти задоволення заяви банку та просить справу розглядати у його відсутності. Представник відповідача причин своєї неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ці дві підстави повинні бути в сукупності, є взаємозалежними і окремо одна від одної не можуть бути правовим підґрунтям для скасування заочного рішення. Верховний суд України в своїх узагальненнях «Практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» від 01.05.2007р. визнав правильною практикою тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України.

Судом встановлено, що справа розглянута 29.12.2014 року за відсутності відповідача. При цьому, на адресу місцезнаходження відповідача, судом направлялись судові повістки про дату судового засідання (а.с.14, 19). Копія позовної заяви разом з додатками до неї, а також повідомлення про дату судового засідання відповідачем отримані, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.15, 21).

Разом з тим, в мотивах заяви про перегляд заочного рішення, представник відповідача жодним чином не наводить поважності причин його неявки в судове засідання, як не вказує, про обставини, за наявності яких він не мав змоги повідомити про причини своєї неявки.

Крім того, не може бути взятою до уваги позиція відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази про протиправність дій банку з обслуговування рахунку клієнта.

Під час розгляду цивільної справи № 6-140цс13, ВСУ сформулював правову позицію від 25.12.2013р., згідно з якою прийшов до висновку, що зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним.

В документах, які долучені до заяви про перегляд заочного рішення, відповідач не представив суду доказів, за наявності яких, після перерахування коштів на поточний рахунок у позивача зявилась реальна можливість розпорядитись своїми коштами, в той час як предявлення позову, тобто застосування судової форми захисту, яка є крайньою мірою, само-по-собі свідчить про протилежне.

Посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо призупинення задоволень вимог вкладників та інших кредиторів банку є неспроможними, оскільки, як зазначено в ч. 6 цієї статті, такі обмеження не поширюються на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився. Як було встановлено в процесі розгляду справи судом, строк дії одного договору на момент звернення до суду закінчився, а другий договір за ініціативою позивача був розірваний, що також обумовлює закінчення строку його дії.

Таким чином, враховуючи, що дві обовязкові підстави для скасування заочного рішення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд залишає заяву без задоволення.

Керуючись ст.231 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про перегляд заочного рішення суду від 29.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення коштів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Леньо С. І.