Справа № 168/576/15-ц
Провадження № 2/168/181/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2015 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Стара Вижівка справу за позовом Кредитної спілки «Мрія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 05.03.2008 р. Позов мотивує тим, ОСОБА_1 отримала кредит на суму 3500 грн. ОСОБА_2 як її поручитель несе солідарну відповідальність.

Оскільки, позичальник свої зобов'язання по договору належним чином не виконала, станом на 07.08.2015 р. утворилась заборгованість 2071,63, яка складається з 580 грн. тіло кредиту, 78,75 відсотки за користування кредитом, 1412,88 грн. - додаткові відсотки за прострочення.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, наведених в позовній заяві. Просять позов задовольнити. Згідно з наданими суду поясненнями, платежі, що були здійснені відповідачкою 26.06.2008 р. на суму 300 грн. і на суму 81 грн., фактично проведено працівниками спілки 31.07.2008 р. Платежі, що відповідачка здійснила 02.03.2009 р. на суму 150 грн. враховано для погашення кредиту за іншою угодою (№ 89 укладеною ОСОБА_2П.). Із коштів 500 грн. отриманих працівником спілки згідно з його розпискою, 423 грн. проведено за угодою № 89, а 78,75 грн. проведено 15.07.2008 р. Таким чином усі платежі, які зроблені відповідачами враховано в розрахунку заборгованості. У подальшому представник позивача ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності (а.с.87), позов просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України (а.с.79,84,92).

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила проти позову, пояснила, що повністю сплатила із ОСОБА_1 кредит, про що має відповідні квитанції та довідку від працівника кредитної спілки про отримання ним 2500 грн., яку він написав власноручно. У 2011 р., отримавши лист від позивача про наявність заборгованості, звернулась до філії кредитної спілки «Мрія» в м.Луцьк, оскільки в м.Ковель такої філії вже не існувало, показала наявні в неї квитанції і розписку (довідку), після чого вважала, що врегулювала всі питання з позивачем. Однак, незважаючи на це, в травні 2015р., знов отримала попередження від позивача про звернення до суду з приводу заборгованості. Позов не визнає, в подальшому до суду не з'явилась, будучи належно повідомленою про час розгляду справи (а.с.83).

У судове засіданні, призначене на 14.12.2015 . сторони, будучи повідомленими, не з'явились, у зв'язку з чим судовий розгляд проводиться в порядку ст. 197 ЦПК.

Заслухавши раніше надані сторонами пояснення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач і відповідач ОСОБА_4 05.03.2008 р. уклали

2

договір, згідно з яким остання отримала кредит на суму 3500 грн. терміном на 12 місяців і зобовязалась суму позики сплачувати частинами щомісячно згідно з графіком.

П.5.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати місячного платежу, відсотків за користування кредитом, спілка має право нарахувати додаткові відсотки із розрахунку 0,5 % від суми за кожен день простроченого кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 є її поручителем і несе солідарну відповідальність за невиконання зобовязання згідно з договором від 05.03.2008 р. /а.с.8/.

Згідно з п.2.6 Договору виконання зобовязання припиняється днем повного погашення отриманого кредиту, нарахованих відсотків за його користування і додаткових відсотків (п.5.2а).

Згідно з вимогами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст. 526, 527 ЦК).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Факт користування відповідачами коштами підтверджується інформацією про хід оплати кредиту і відсотків і визнається відповідачкою.

Згідно з наданим позивачем розрахунком встановлено, що заборгованість відповідачів за тілом кредиту становить 580 грн., а за відсотками за користування кредитом - 78,75 грн., заборгованість за додатковими відсотками, що передбачені п.5.2 Договору становить 1412,88 грн. /а.с.5/.

Відповідач стверджуючи, що сплатила заборгованість, надала розписку про отримання працівником кредитної спілки коштів в сумі 2500 грн. на підтвердження погашення суми кредиту. Вказана розписка не відповідає вимогам, встановленим до платіжного документа, і такого порядку погашення кредиту в п.3.2. Договору не передбачено. Проте позивач визнав, що працівник спілки дійсно отримав кошти, написавши таку розписку (довідку), але 500 грн., а не 2500 грн. (як зазначено в розписці), при цьому цифра 2 дописана іншим почерком, розписка містить ознаки підробки, а ці 500 грн. враховані як сплачені відповідачем суми за кредитними угодами № 89 і № 45 (а.с.88-89).

Відповідач також надала суду квитанції: про сплату 28.03.2008 р. 300 грн. призначення «за кредит», 26.06.2008 р. 300 грн. призначення «за кредит», 26.06.2008 р. 81 грн. призначення «сплата відсотків», 23.02.2009 р. 150 грн. призначення «за кредит». Про сплату вказаних коштів в розрахунку заборгованості, наданому позивачем до позову, не відображено /а.с.6/.

Представник позивача пояснив, що ці кошти були внесені в касу спілки, однак працівники спілки з невідомих йому причин зарахували ці кошти не в ті дні, коли їх сплатила відповідач, а пізніше, однак всі ці платежі ним враховані в розрахунку як сплачені відповідачкою кошти, що додатково також підтвердив, надавши письмові пояснення (а.с.88-89).

Разом з тим, такі пояснення позивача лише частково спростовують доводи відповідачки. У розрахунку до позову і в письмових пояснення (а.с.88) не відображено про сплату нею 28.03.2008 р. суми 300 грн. І в цій частині розбіжностей, на пропозицію суду, позивач не усунув /а.с.91/, а тому заборгованість за тілом кредиту і відсотками за його користування має бути зменшена на 300 грн.

Окрім того, судом встановлено, що частина коштів отриманих від відповідачки, зараховувались на рахунок спілки її працівниками із значним запізненням через певний проміжок часу (платежі від 26.06.2008 на суму 300 грн. і 81 грн. фактично проведено 31.07.2008 р., тобто більше ніж через місяць) після їх фактичного отримання і не з вини відповідачів, разом з тим, за прострочення строків погашення кредиту, спілка нараховувала додаткові відсотки (п.5.2.Договору). Крім того, сума заборгованості, на яку нараховані додаткові відсотки, має бути зменшена на суму 300 грн., а відповідно має бути зменшено заборгованість і за додатковими відсотками.

3

Позивач на пропозицію суду не надав розрахунку заборгованості по додаткових відсотках з

врахуванням вказаних вище обставин і наданих відповідачкою доказів, хоча для цього оголошувалась перерва у судовому засіданні /а.с.91,95/.

Клопотань про призначення експертизи сторони не заявляли. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування розміру заборгованості по додаткових відсотках, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення додаткових відсотків не доведені, а тому в позові в цій частині слід відмовити.

Заяв про застосування позовної давності сторони також не заявляли.

Отже, на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 358, 75 грн. (580 грн. + 78,75 грн. 300 грн.)

Разом з тим, вказану заборгованість слід стягнути не солідарно з обох відповідачів, а з відповідачки ОСОБА_1

У стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_2 слід відмовити.

Порука припиняється відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Умови укладеного позивачем та ОСОБА_2 договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань ОСОБА_1 не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів.

Позивач як кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами здійснити 05.03.2009 року, слід рахувати з часу несплати цього платежу, з цього часу починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої ст.559 ЦК України порука припиняється в частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Як встановлено судом із графіка погашення кредиту, останній черговий платіж боржник повинна була внести 05.03.2009 року, тому на час розгляду справи в суді у даному випадку підлягає застосуванню ч.4 ст. 559 ЦК України.

Аналіз ч.4 ст.559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки не є строком позовної давності (яка, на відміну від ч.4 ст. 559, застосовується лише за заявою сторони в спорі), а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Таким чином, закінчення передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права позивача на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя (правовий висновок Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № -2056цс15).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених вимог - 42,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 197, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.251, 252, 526, 527, 1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Кредитної спілки «Мрія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Мрія» заборгованість у розмірі 358 (триста пятдесят вісім) грн. 75 грн.

У решті позову відмовити.

4

Стягнути з ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Мрія» 42 (сорок дві) грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня копії отримання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_5