Справа № 495/7396/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 грудня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.10.2014 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04.10.2012 року відповідачем по справі з належної йому квартири АДРЕСА_1 було затоплено квартиру АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_1. Даний факт підтверджує відповідним актом КП «ЖЕО -1» № 496 від 05.10.2012 року. На підставі вищевикладеного, уточнивши свої позовні вимоги 10.11.2015 року, позивач остаточно просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 6302 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судові витрати та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не зявилася, від її представника надійшла заява з проханням слухання справи відкласти, протее поважності причини неявки у судове засідання не надано.

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності не зявившихся осіб за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає положенням ст.ст.158, 169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 04.10.2012 року мала місце подія з приводу затоплення квартири АДРЕСА_3.

Згідно акту № 496 КП «ЖЕО-1» від 05.10.2012 року, в результаті затоплення квартири № 30 видно сліди патьоків темного кольору у приміщеннях: у жилій кімнаті, на стелі площею (5,5*0,2+1*0,2+2*0,2)м2, на стіні площею (4*2,5)м2; коридорі на стелі площею (3*0,3)м2; санвузлі на стелі площею (1*0,1)м2, на стіні площею (1,5*0,3+1,5*0,5)м2; кухні на стелі площею (3,62*0,2)м2. Обстеженням санітарно-технічного обладнання та трубопроводів квартири № 32, спеціалістами аварійної служби КП «ЖЕО-1» пошкодження трубопроводів стояків не зафіксовано. Зі слів власника квартири №32 до затоплення квартири № 30 призвів обрив шлангу подачі холодної води в зливному бачку санвузла квартири № 33 (а.с.5).

В ході розгляду справи, з метою визначення вартості відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_2 із врахуванням нанесеної шкоди позивачем було заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.28-29).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2015 року, вказане вище клопотання позивача задоволено (а.с.36)

Так, згідно висновку № 07/02 судової будівель-технічної експертизи, у звязку із тривалим часом після затоплення квартири АДРЕСА_4 (близько 3 років) візуальним оглядом встановити причину залиття квартири АДРЕСА_5, яке сталося 04.10.2012 року, не представляється можливим. Пошкодження квартири АДРЕСА_6 відповідно до акту комісії КП «ЖЕО-1» № 496 від 05.10.2012 року збігаються з пошкодженнями, виявленими при візуальному огляді експертом на день обстеження. Вартість ремонтних робіт, які необхідно зробити для відновлення стану належної позивачу квартири АДРЕСА_7 та усунення пошкоджень, спричинених залиттям, яке сталося 04.10.2012 року, на момент проведення експертизи складає 6302 грн (а.с.50-71) .

За правилами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов'язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Проаналізувавши матеріали справи, вбачається, що позивач як на підставу своїх вимог посилається на наступні докази: акт № 496 КП «ЖЕО-1» від 05.10.2012 та висновок № 07/02 судової будівельно-технічної експертизи. Інших доказів позивачем або її представником до суду не надано.

Проте ані в акті № 496 КП «ЖЕО-1» від 05.10.2012 ані в висновку № 07/02 судової будівельно-технічної експертизи вина відповідача залитті квартири не встановлена.

У відповідності до ч.3 ст.10 та ч.1, 4 ст.60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вимоги чинного законодавства наведені вище, докази надані позивачем, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, встановити факт вини ОСОБА_3 у затопленні квартири ОСОБА_1 неможливо, оскільки ані з наданого до матеріалів справи акту, ані з висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи не вбачається факт затоплення квартири № 30 у будинку № 64 в м.Білгород-Дністровський саме ОСОБА_3, тож суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування ОСОБА_3матеріальної шкоди у розмірі 6302 грн. на користь ОСОБА_1

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі.

Отже, враховуючи те, що позивач по справі не довів вини відповідача у затопленні її квартири, що мало місце 04.10.2012 року, стягнення моральної шкоди на її користь є недоцільним.

Що стосується стягнення судових витрат по справі на користь позивача суд виходить з положень ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тож, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають, судові витрати на її користь не стягуються.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, , суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан