РІШЕННЯ

іменем України

18 грудня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

01.09.2015 року від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_2, в інтересах Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00070631 від 06.09.2011 року в розмірі 78411 грн. 41 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.09.2011 року між ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_3" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ВLаЖГА00070631.

Згідно пунктів 1.2. - 1.6. кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 11 500 грн., термін повернення кредиту - 06.09.2014 року.

Відповідно до п. 2.4.2. договору, проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у додатку №1 цього договору.

Процентна ставка за договором встановлена на рівні 15% річних (п. 3 спеціальної частини договору).

Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена у розмірі 1,75% від суми кредиту (п.4 спеціальної частини договору).

Згідно із п. 2.5.2. договору позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Згідно п. 2.4.3. договору при простроченні повернення кредиту проценти за користування простроченими до повернення сумами коштів нараховуються в порядку, визначеному п. 2.4.1. загальної частини договору.

Згідно п. 4.2. договору у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 спеціальної частини договору.

Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідачка від виконання зобовязань ухиляється.

Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плати за управління кредитом, які передбачені п. 2.5 кредитного договору.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за договором, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 07.08.2015 року, становить 78411 грн. 41 коп., з них: прострочена до повернення сума кредиту - 8786 грн. 81 коп.; прострочені проценти за користування кредитом - 4063 грн. 74 коп.; комісії за РО (комісія за управління кредитом) у розмірі - 5232 грн. 50 коп.; плата за пропуск платежів - 60328 грн. 36 коп.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися.

Представник позивача ПАТ "ВіЕйБі банк" ОСОБА_4 подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав, подав заперечення в яких вказав, що на його думку були відсутні підстави для порушення провадження по справі, оскільки в позовній заяві помилково зазначено назву Зміївського районного суду (вказано м. Харкова замість Харківської області), а також позивачем не сплачено судовий збір.

Також вважав, що позивач не долучив належних доказів на підтвердження своїх повноважень як уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При подачі позову до нього не долучена належним чином засвідчена копія рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Крім того, до позовної заяви не додані первинні та інші документи, якими підтверджується отримання кредиту та наявність заборгованості.

Доказова база позивача складається лише з документів, складених банком у односторонньому порядку.

Зі змісту позову вбачається, що розмір тіла кредиту, визначений позивачем, становить 8786,81 грн., у той час, як розмір інших нарахувань складає майже 70000 грн., що, безумовно, суперечить правовій позиції ВСУ.

У період, за який робить нарахування банк, він (відповідач) перебував (і наразі перебуває) у вкрай важкому матеріальному становищі, оскільки він є пенсіонером і усі свої наявні кошти спрямовував на лікування сина, якому була зроблена важка та коштовна операція.

Також відзначив, що відповідно до відомостей, наданих позивачем, останній платіж за кредитом був вчинений у червні 2012 року, тобто про порушення своїх прав кредитор дізнався ще у червні 2012 року.

Позов до суду надійшов 01.09.2015 року, а зі змісту розрахунку, долученого до позову, скажену неустойку, очевидно, керуючись п. 4.2. Договору, банк нараховує йому лише у квітні 2015 року, очевидно, забуваючи про те, що 60 днів з моменту «невиконання» минули ще влітку 2012 року.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити ще і з підстав пропуску банком позовної давності за своїми вимогами.

У відповідності до Листа ВССУ № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 «Про окремі питання застосування строків позовної давності»: «У разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.»

Таким чином, просив відмовити у задоволенні позову і з цих підстав.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

06.09.2011 року між ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_3" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ВLаЖГА00070631. За умовами договору ОСОБА_1 був відкритий картковий рахунок, надано платіжну картку з встановленням ліміту кредитної лінії до платіжної картки та надано кредитні кошти в сумі 11 500грн. зі строком користування по 06.09.2014року, з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних на суму залишку заборгованості по кредиту. (а. с. 5-12).

Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 07.08.2015року сума заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00070631 від 06.09.2011 року становить 78411 грн. 41 коп. (а. с. 3-4).

У відповідністю з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідністю з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивачем надано докази виникнення між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та ОСОБА_5 правовідносин у зв'язку з укладанням кредитного договору №ВLаЖГА00070631 від 06.09.2011 року, а також наявності з боку ОСОБА_5 невиконаних зобов'язань за цим договором.

Відповідачем безпідставно стверджувалося у письмовому запереченні про відсутність підтвердження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" в інтересах Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", оскільки до позовної заяви додана належним чином оформлена копія рішення №63 від 20.03.2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про призначення уповноваженою особою Фонду ОСОБА_2 (а. с. 24).

Оскільки позов був зданий на пошту 27.08.2015 року (а. с. 26), згідно п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову, передбачалося звільнення від сплати судового збору при поданні позову уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні підстави для залишення позову без руху.

Технічна помилка в написанні назви суду, до якого подано позову, в частині зазначення м. Харкова замість Харківської області, за умови правильного зазначенні інших відомостей, не є перешкодою для прийняття позову до розгляду.

Водночас, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та графіку платежів (а. с. 3, 4, 13), чергові платежі за договором мали вноситися 06 числа кожного місяця по 600,25 грн., останній платіж відповідачем був здійснений 06.07.2012 року у сумі меншій, ніж 600,25 грн., після чого платежі не вносилися взагалі.

Таким чином, починаючи з 06.08.2015 року (дати чергового платежу, який не був внесений відповідачем), відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України почався перебіг позовної давності, який не зупинявся та не переривався.

Станом на день пред'явлення позову 27.08.2015 року (дата здачі позову на пошту) сплив встановлений законом трирічний строк позовної давності.

Оскільки відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України з позивача належить стягнути судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_1 про стягнення суми - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", , на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 784 (сімсот вісімдесят чотири) грн. 11 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий: