У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів: Бондаренка Ю. О., Собослоя Г.Г.

при секретарі: Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області на рішення Міжгірського районного суду від 11 грудня 2014 року по справі за заявою Синевирської сільської ради, де зацікавлені особи: реєстраційна служба Міжгірського РУЮ, ДПІ в Міжгірському районі, НПП "Синевир" про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність, -

в с т а н о в и л а :

20 листопада 2014 року Синевирська сільська рада звернулася до суду із заявою про передачу безхазяйної нерухомої речі - нежитлову будівлю - гуртожиток/швейний цех, що знаходиться у с.Синевир, 1070, Міжгірського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади с. Синевир.

Заяву мотивовано тим, що будівля зазнає руйнації, власник будівлі невідомий і у зв'язку з цим 18.11.2013 р. сільська рада звернулася до реєстраційної служби Міжгірського РУЮ із заявою про взяття на облік безхазяйної речі, про що реєстраційною службою було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 12995433 від 18.11.2013 р. про взяття на облік як безхазяйного нерухомого майна.

30 листопада 2013 р. в газеті «Новини Закарпаття» було опубліковано оголошення про взяття даної будівлі на облік як безхазяйної нерухомої речі.

Посилаючись на зазначені обставини, а також з урахуванням того, що минув рік з моменту взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, до сільської ради не надходило заяв про право власності на зазначену будівлю, заявник просить передати дану будівлю у комунальну власність територіальної громади с.Синевир.

Рішенням Міжгірського районного суду від 11 грудня 2014 року у задоволенні заяви Синевирської сільської ради про передачу у комунальну власність безхазяйної нерухомої речі - будівлі швейного цеху/гуртожитку, що знаходиться у с.Синевир, 1070, Міжгірського району, Закарпатської області - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Синевирська сільська рада Міжгірського району оскаржила дане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, не повним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просила дане рішення скасувати та ухвалити нове, яким заяву Синевирської сільської ради Міжгірського району задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції взято до уваги неналежні докази, які надало НПП «Синевир», а також зроблено передчасний висновок щодо того, що власником будівлі, яка розташована в с. Синевир, буд. № 1070 Міжгірського району, Закарпатської області є саме НПП «Синевир», оскільки у останнього відсутнє свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Представник Синевирської сільської ради Міжгірського району - апелянт Куруц М.М. в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з мотивів, викладених в ній.

Інші сторони не з'явилися в судове засідання апеляційної інстанції. Судова колегія вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути справу без їх участі, так як вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Синевирської сільської ради Міжгірського району - апелянта Куруца М.М., дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відмовляючи у задоволенні заяви Синевирської сільської ради суд першої інстанції виходив з того, що нежитлова будівля-швейний цех/гуртожиток не є безхазяйною річчю, оскільки має власника - НПП «Синевир» і всі доводи заявника та подані ним докази в справі спростовуються доказами, поданими представником НПП «Синевир».

Встановлено, що заяву Синевирської сільської ради про визнання права власності на безхазяйну нерухому річ розглянуто судом першої інстанції у порядку окремого провадження.

Разом з тим, із встановлених обставин справи та її матеріалів вбачається, що мова йде про правовий спір.

Тобто, Синевирська сільська рада Міжгірського району звернулася до суду із заявою про передачу нерухомої речі - нежитлової будівлі - гуртожитку/швейного цеху, що знаходиться у с.Синевир, 1070, Міжгірського району Закарпатської області у комунальну власність територіальної громади с. Синевир, як безхазяйної, а судом було встановлено, що вона має власника НПП «Синевир», тобто є спір про право, який слід розглядати в порядку позовного провадження.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а заяву Синевирської сільської ради Міжгірського району про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність територіальної громади с. Синевир Міжгірського району - залишити без розгляду.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч.6 ст. 235, п.4 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 310, п.3 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області - задовольнити частково.

Рішення Міжгірського районного суду від 11 грудня 2014 року скасувати.

Заяву Синевирської сільської ради Міжгірського району про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність територіальної громади с. Синевир Міжгірського району - залишити без розгляду.

Роз'яснити Синевирській сільській раді право звернення до суду з цим питанням у порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: