Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2956/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

28.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

при секретареві Дімановій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу приватного підприємства «Агрохім» на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про примусове проникнення до складських приміщень,

ВСТАНОВИЛА:

16 жовтня 2015 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2 звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з поданням про примусове проникнення до складських приміщень за адресою: вул. Радянська, 14А в с. Новоградівка Бобринецького району Кіровоградської області, для проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 383/195/15-ц від 31 серпня 2015 року, виданого Бобринецьким районним судом Кіровоградської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості в сумі 2 654 320 грн. 20 коп.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року подання задоволено, а саме: надано дозвіл на примусове проникнення до складських приміщень за адресою: вул. Радянська, 14А в с. Новоградівка Бобринецького району Кіровоградської області для проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 383/195/15-ц від 31 серпня 2015 року Бобринецького районного суду Кіровоградської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості в сумі 2 654 320 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, приватне підприємство «Агрохім» в особі директора ОСОБА_5 звернулось до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального і матеріального права, є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2014 року ОСОБА_6 належить комплекс будівель за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Новоградівка, вул. Радянська, 14 А, котрий 15 вересня 2015 року було передано в оренду ПП «Агрохім» відповідно до договору оренди. В орендованих складських приміщеннях ПП «Агрохім» зберігало соняшник, пшеницю та кукурудзу. Фактично там знаходилось 521 тон соняшнику, 308,64 тон кукурудзи, 365 тон пшениці, належність яких ПП «Агрохім» підтверджується видатковими накладними. Внаслідок дій державного виконавця, діючого на підставі ухвали суду, було вивезено майно, належне ПП «Агрохім», чим порушено його право власності. Крім того, 13.10.2015 року до відділу примусового виконання рішень Кіровоградського міського управління юстиції було подано скаргу на дії державного виконавця Мехеда О.В. про перевищення повноважень при проведенні виконавчих дій.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу і пояснила додатково, що ухвала суду є незаконною так, як призвела до вивезення майна підприємства.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській перебуває виконавчий лист, виданий Бобринецьким районним судом Кіровоградської області на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 липня 2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 боргу за договором позики від 1 грудня 2012 року у сумі 1998019 грн. 20 коп. та за договором позики від 17 квітня 2013 року у сумі 656301 грн.

Постановою старшого державного виконавця відділу виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_9 від 3 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження. Боржнику, ОСОБА_4, надано строк до 9 вересня 2015 року надано строк на самостійне виконання рішення.

У встановлений строк рішення суду не виконане боржником.

Власником комплекс будівель за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Новоградівка, вул. Радянська, 14 А, являється ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2014 року.

Згідно листа ОСОБА_6 від 9 жовтня 2015 року (а.с. 11), у його складських приміщеннях за адресою: Кіровоградська обл., Бобринецький район, с. Новоградівка, вул. Радянська, 14 А, знаходиться насіння соняшника в кількості 400 тон та насіння кукурудзи в кількості 200 тон, які належать ОСОБА_4

Згідно акту опису й арешту майна від 12 жовтня 2015 року Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 48698564 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 2654853 грн. 88 коп., описано і накладено арешт на таке майно: насіння соняшнику в кількості 400 тон, насіння кукурудзи в кількості 200 тон, яке знаходиться в складському приміщенні за адресою: Кіровоградська обл., Бобринецький р-н, с. Новоградівка, вул. Радянська, 14, А.

Відповідно до актів державного виконавця 12 та 13 жовтня 2015 року державним виконавцем було здійснене часткове вилучення (вивезення) цього майна для передачі на зберігання іншому підприємству-зберігачу.

В ході здійснення цих дій, 13 жовтня 2015 року була присутня боржник ОСОБА_4, яка заперечувала проти вивезення майна та чинила цьому перешкоди.

У звязку з неможливістю продовження вчинення виконавчих дій, державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно договору оренди від 15 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 і ПП «Агрохім», ОСОБА_6 зобовязався передати ПП «Агрохім» в строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: Кіровоградська обл., Бобринецький р-н, с. Новоградівка, вул. Радянська, 14А, строкм на два роки і одинадцять місяців (а.с. 58).

У звязку з тим, що суд вирішив питання про примусове проникнення до нежитлового приміщення, яке перебуває у користуванні ПП «Агрохім», то у останнього виникло право на апеляційне оскарження судового рішення.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник добровільно не виконав рішення суду, заважає здійсненню виконавчих дій, суму заборгованості, яка підлягає стягненню є значною.

Як вбачається з аналізу ст. 52 Закону N 606-XIVта ст. 376 ЦПК, умовами примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника для вчинення виконавчих дій відносно майна, яке там знаходиться і належить боржнику, є неможливість виконання рішення в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» державна виконавча служба має право звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла, якщо рішення суду не виконане.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника-фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла чи іншого володіння особи гарантується ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла чи іншого володіння особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла чи іншого володіння особи визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Таким чином, ухвала суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи має бути вмотивована і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння, наявності доказів знаходження майна боржника у іншої особи, належність житла чи іншого володіння саме цій особі.

Встановивши достовірні дані, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження, але рішення суду не виконує, що у нежитловому приміщенні, яке належить відмінній від боржника особі, ОСОБА_6, знаходиться майно, яке належить боржнику ОСОБА_4 і на це майно може бути звернено стягнення, власник приміщення не заперечував проти доступу до нього державного виконавця для вчиненню виконавчих дій, але що боржник перешкоджає цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця.

Відомості про права ПП «Агрохім» на вказане приміщення суду відомі не були.

При цьому обмеження прав власника, ОСОБА_6, та користувача цього нежитлового приміщення, ПП «Агрохім», в якому знаходиться майно боржника, переслідує виправдану мету - захист прав і законних інтересів стягувача у виконавчому провадженні, який має право на своєчасне та повне виконання рішення суду, ухваленого на захист порушених його прав.

В апеляційній скарзі вказано про знаходження у нежитловому приміщенні майна ПП «Агрохім», але не вказано про те, що у ньому відсутнє майно, яке належить іншим особам, зокрема боржнику ОСОБА_4 Однак ПП «Агрохім» вважає, що майно, яке було вилученню державним виконавцем, належить йому.

Проте такі спори вирішуються в порядку, встановленому ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки суд вирішив питання з дотриманням вимог закону, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: