Справа № 265/5977/13-ц
Провадження № 6/265/67/15
У Х В А Л А

24 лютого 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області (далі по тексту Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ) про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, посилаючись на те, що на виконанні в Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби Маріупольського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/265/2337/13 від 24.06.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки Ольги, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 650,00 грн. щомісячно починаючи з 07.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

07.07.2014 року керуючись ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у відношенні ОСОБА_1, на підставі заяви стягувача, було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена сторонам виконавчого провадження.

10.02.2015 року винесена постанова про арешт усього рухомого та нерухомого майна боржника, керуючись ст. 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відповіді Державної податкової служби про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями платник податків з таким податковим номером не значиться, інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді з Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України місце отримання доходу боржника не виявлено, розрахункові рахунки не зареєстровані, інформації щодо останнього місця роботи не знайдено.

Згідно відповіді з реєстру прав власності на нерухоме майно, нерухомого майна, земельних ділянок за боржником не зареєстровано.

Згідно довідки про розрахунок заборгованості по виконавчому листу № 2/265/2337/13 від 24.06.2014 року виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 станом на 19.02.2015 року складає 12015,00 грн.

Станом на 19.02.2015 року боржником не вчинено дій направлених на сплату боргу по виконавчому документу, що свідчить про умисне його невиконання.

До Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя надійшло подання відділу ДВЧ Маріупольського міського управління юстиції від 19.02.2015 року № 11/239 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон гр. ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобовязань.

У судове засідання представник Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ не зявився з невідомих суду причин, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.2 ст.377-1 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливим розглянути подання у судовому засіданні на підставі доказів, які маються в матеріалах справи, без участі представника державної виконавчої служби.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЗУ «Про виконавче провадження») у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ (зі змінами та доповненнями) громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання ним зобовязань.

Крім того, право на свободу пересування та право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, визначається Протоколом №4 до Конвенції про захист прав та основних свобод людини від 04 листопада 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року), який гарантує деякі права і свободи, що не включені до Конвенції та першого Протоколу до неї (відкритий для підписання 16 вересня 1963 року). Зокрема, стаття 33 Конституції України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР (зі змінами та доповненнями) без суттєвих змін відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним правом. Вона може бути правомірно обмежена державою, але лише за певних умов: такі обмеження мають бути передбачені національним законом, відповідати критерію «необхідності у демократичному суспільстві» та слугувати правомірній меті (інтереси національної або громадської безпеки, забезпечення громадського порядку, запобігання злочинам, охорона здоровя або моралі, захист прав і свобод інших осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4 встановлює, що право на свободу пересування можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдовуються суспільними інтересами.

За таких підстав, суд вважає, що подання Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань є не обґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, оскільки свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантується Конституцією України. Крім, того у справі відсутні будь-які докази про наявність або відсутність у ОСОБА_1 паспорта громадянина України. Не надано доказів щодо наявності у боржника закордонного паспорту, або наявності у компетентних органів заяви боржника про отримання такого, не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання, а також те, що не застосування таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга, що подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя________________ ОСОБА_3