АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2388/2015 Головуючий у першій інстанції - КатющенкоВ.П.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року про відмову у скасуванні судового наказу по цивільній справі за заявою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про видачу судового наказу,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2014 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування судового наказу, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 4 443 грн. 99 коп. та судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та скасувати судовий наказ. Вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального закону, внаслідок чого дійшов хибного висновку про можливість видачі судового наказу, оскільки між сторонами наявний спір про право. Разом з цим, вказує на відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, а відтак й не доведення заявником факту надання послуг та наявності заборгованості.

Представник заявника в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив ухвалу суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ видано у відповідності з вимогами закону і підстави для його скасування відсутні.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2014 Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованості за квартирну плату та комунальні послуги у розмірі 4 443 грн. 99 коп. та судовий збір у сумі 121 грн. 80 коп.

01.10.2014 Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3. на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва заборгованість за квартирну плату та комунальні послуги у розмірі 4 443 грн. 99 коп. та судовий збір у сумі 121 грн. 80 коп.

01.12.2014 ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про скасування судового наказу.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви про скасування судового наказу відмовлено.

Відповідно до п. 3 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

У відповідності з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З поданої заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Проте, до поданих заявником документів не додано договору укладеного між заявником та боржниками про надання відповідних послуг, а також заявником не надано документів на підтвердження права вимоги заявника, що унеможливлює розгляд заяви в порядку наказного провадження.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 визначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Більш того, п. 9 цієї ж Постанови передбачено, що наявність спору про право встановлюється відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують право вимоги.

Разом з цим, слід звернути увагу й на те, що звертаючись до суду з даною заявою заявник вказує на те, що боржники користуються житлово-комунальними послугами, проживаючи в будинку, який обслуговує заявник та просить стягнути з них заборгованість, проте не вказує в яких частках підлягає стягненню заборгованість або вона підлягає стягненню в солідарному порядку.

Так, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право власності на житло від 02.03.2001, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних долях, а тому висновок суду про стягнення заборгованості в солідарному порядку лише з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не ґрунтується на вимогах закону, у відповідності з вимогами якого власники зобов'язані нести витрати по утриманню майна.

Наявність в матеріалах справи достовірних відомостей про належність квартири на праві власності, які підлягають перевірці, оскільки з часу видачі свідоцтва про право власності на житло (2001 рік) міг відбутись перехід права власності, надасть можливість суду вирішити питання щодо розмежування відповідальності боржників, тобто, за наявності до того підстав, стягнення заборгованості в солідарному порядку чи в рівних частках, як передбачено законом, що можливо лише при розгляді справи в позовному провадженні.

Таким чином, оскільки з заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право, то висновок суду про відсутність підстав для скасування судового наказу є передчасним і не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 309-1 ЦПК України судовий наказ підлягає скасуванню в апеляційному порядку, якщо апеляційний суд встановить відсутність між стягувачем та боржником спірних правовідносин, на основі яких була заявлена вимога, передбачена ч. 1 ст. 96 цього Кодексу.

Згідно із п. 2 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали про задоволення заяви та скасування судового наказу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луцкова Євгена Миколайовича - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року про відмову у скасуванні судового наказу по цивільній справі за заявою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про видачу судового наказу - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_3 про скасування судового наказу - задовольнити.

Судовий наказ від 01 жовтня 2014 року виданий Дніпровським районним судом м. Києва, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва заборгованість за квартирну плату та комунальні послуги у розмірі 4 443 грн. 99 коп. та судовий збір у сумі 121 грн. 80 коп. - скасувати.

Роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді