У х в а л а

іменем україни

30 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ШтеликС.П., Луспеника Д.Д., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія», третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 січня 2007 року їх син - ОСОБА_7, працював у відповідача підсобним робітником відділу буріння та ремонту свердловин. ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виконуючи роботи із розвантаження вагону з цементом, які відносяться до робіт із підвищеною небезпекою, ОСОБА_7 потрапив до середини указаного вагону, де був засипаний цементом і внаслідок чого помер.

Відповідно до акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку, проведеного територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Полтавській області від 18 липня 2014 року указана подія пов'язана із виробництвом та підлягає обліку в СППГНК зі складанням акта форми Н-1. Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса в причинному зв'язку із указаною подією знаходиться невиконання вимог п. 1.1 ГОСТ 12.3.002-75 та розділу 2 відповідної посадової інструкції майстром відділу буріння та ремонту свердловин спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» - ОСОБА_6 Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України (порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, яке спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки).

Посилаючись на зазначене, позивачі просили суд на підставі ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України стягнути з відповідача суму матеріальної і моральної шкоди, завданої їм внаслідок загибелі їх сина під час нещасного випадку на виробництві.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто зі спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» на користь ОСОБА_4 суму в розмірі 200 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина - ОСОБА_7.

Стягнуто зі спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» на користь ОСОБА_5 суму в розмірі 200 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина - ОСОБА_7.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі спільне підприємство «Полтавська газонафтова компанія», посилаючись на порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить змінити оскаржені судові рішення в частині стягнення моральної шкоди, зменшивши з урахуванням вимог розумності та справедливості суму такої шкоди.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2015 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що в результаті порушення працівником спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, загинув син позивачів, у зв'язку із чим останнім було завдано моральної шкоди.

При цьому, визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, обґрунтовано керувався тим, що позивачі зазнали душевних страждань у зв'язку зі смертю сина, що є для них найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, позивачі позбавлені можливості матеріальної та моральної підтримки сина у майбутньому, а відновити попередній стан їх життя неможливо, у зв'язку із чим, виходячи із засад розумності та справедливості, правильно вважав обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди у 200 тис. грн кожному із батьків загиблого.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу спільного підприємства «Полтавська газонафтова компанія» відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко