УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Раківської сільської ради про скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20 квітня 2007 року виконавчий комітет Раківської сільської ради прийняв рішення № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1» за ОСОБА_8, яким визнано за останньою право власності на зазначений будинок.

24 квітня 2007 року на вказаний будинок видано свідоцтво про право власності.

Даним рішенням відповідач порушив права та законні інтереси позивача, оскільки ОСОБА_8 без оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і на частку у якій позивач має право, отримала свідоцтво про право власності на указаний будинок.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_6 просив суд скасувати рішення виконавчого комітету Раківської сільської ради від 20 квітня 2007 року № 18.

Заочним рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області від 20 квітня 2007 року № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», яким оформлено право власності з видачею свідоцтва про право власності на вказаний будинок на ім'я ОСОБА_8.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2014 року заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до Раківської сільської ради про скасування рішення виконкому сільської ради закрито.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2014 року із залишенням в силі заочного рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що до отримання ОСОБА_8 в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на спірний будинок зі спорудами або ж визнання права власності на спадщину за рішенням суду, виконавчий комітет Раківської сільської ради не мав правових підстав приймати рішення про оформлення права власності на спірний житловий будинок та видавати свідоцтво про право власності на нього.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказаний спір не підвідомчий суду загальної юрисдикції.

Однак із такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами, який відносився до категорії робочого двору та який знаходиться: Вінницька область Томашпільський район АДРЕСА_1.

На підставі рішення виконкому Раківської сільської ради від 20 квітня 2007 року № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1» без оформлення спадщини ОСОБА_8 (мати спадкодавця) отримала свідоцтво про право власності на вказаний будинок з надвірними будівлями від 24 квітня 2007 року № б/н.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається з роз'яснень викладених у п. п. 21, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК України визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Отже, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції.

Незважаючи на те, що стороною у справі є фактично суб'єкт владних повноважень, вказаний вище спір не є публічно-правовим, оскільки виникає із цивільно-правових відносин.

Крім того, між сторонами відсутня така ознака публічно-правового спору, як підпорядкування одного учасника відносин іншому.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 303 ЦПК України не взяв до уваги характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, а тому дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук