АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/688/15 Головуючий 1 інст.: Чайка І.В.
Справа №641/9816/14-ц Доповідач: Кіпенко І. С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Макарова Г.О., Черкасова В.В.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

06 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківського Національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) про визнання недійсним договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2007 року.

Справу розглянуто за відсутності сторін у відповідності до поданих ними заяв.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази та дана їм належна оцінка та згідно встановленого ухвалено рішення, яке відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 вересня 2007 року між Харківським Національним Університетом Внутрішніх справ в особі ректора ОСОБА_3, з одного боку, Головним управлінням УМВС України в Сумській області з другого боку та громадянином ОСОБА_1 був укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Строк дії вказаного договору встановлений п.7.4 цього договору - до 01 серпня 2013 року (а.с.5-6).

Отже, предметом вищевказаного договору є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня-бакалавр за напрямом (спеціальністю) - правоохоронна діяльність.

Згідно з п.2.3.6 вказаного договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, позивач зобов'язаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті.

Відповідно до п.2.1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №313 від 01 березня 2007 року до витрат, пов'язаних з утримання курсантів у вищих навчальних закладах відносяться витрати на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Тобто, виходячи з норм вищевказаного Порядку, витрати пов'язані з утриманням особи в ВНЗ МВС України не є платою за освітні послуги, які надає ХНУВС.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (ст.628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Харківський національний університет внутрішніх справ на виконання п.2.1 Договору забезпечив теоретичну та практичну підготовку відповідача згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів; створив умови для навчання позивача, розробив програми для успішного проходження ним практики і стажування в підрозділах ГУМВС України в Сумській області; після отримання навчання й отримання відповідної кваліфікації видав ОСОБА_1 документ про освіту-диплом встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Посилання в апеляційній скарзі апелянта на невідповідність змісту вищезазначеного договору в частині щодо відшкодування вартості навчання випускниками вищого навчального закладу нормам Цивільного кодексу України та Конституції України є безпідставними.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами національного законодавства, які не визнано неконституційними та які не суперечать положенням Основного Закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст. 27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Статтею 10 ЦПК України передбачено цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, а суд має сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -