Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1582/15-ц
Провадження № 2/674/757/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання особи такої, що втратила право

користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та договору про розподіл спадкового майна, посвідченого державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: с.Гірчична вул.Заставна,36, Дунаєвецького району Хмельницької області.

06 березня 2007 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі і від цього шлюбу у них народилося пятеро дітей і з моменту отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину за законом, сторони були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак фактично проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належить матері відповідача.

09 лютого 2015 року рішенням Дунаєвецького райсуду шлюб між сторонами розірвано.

За період з моменту реєстрації і по сьогоднішній день відповідач не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, будь-яких особистих речей відповідача в будинку немає, за місцем своєї реєстрації не зявляється, що підтверджується актом від 16 вересня 205 року, складеного комісією в складі сільського голови та депутатів Гірчичнянської сільської ради.

З огляду на зазначені обставини, а також те, що відповідач не проживає разом з позивачкою, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, має іншу сімю, не веде з нею спільного господарства, не бере участі у витратах по догляду за будинком, тому на відповідача не можуть розповсюджуватись гарантії які закріплені в ст.405 ЦК України щодо збереження права на користування житлом протягом року та ст.156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сімї власника цього житла, оскільки він не є членом сімї і не веде з позивачкою спільного господарства.

Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди в користування власністю позивачці, а тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та пояснила, що 06 березня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Вихрівській сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, а проживали разом з 2003 року в м. Дунаївці, по вул. Шевченка, 127/10. З 2003 року по 2007 рік власником будинку в с.Гірчична Дунаєвецького району Хмельницької області була її бабка, а потім батько - ОСОБА_4, який помер 03.09.2007 року. Спадщину після смерті батька оформила вона та її сестра і з 2010 року власником будинку в с.Гірчична по вул. Заставна, 36 Дунаєвецького району Хмельницької області стала вона. В будинку ніхто не проживає, оскільки там потрібно робити ремонт, тільки користується городом. Відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, але там також не проживає і ніколи не проживав. Два роки їздили з сім»єю в с.Гірчична і садили город. На даний час вона з дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 і хоче там зареєструвати своїх дітей, але відповідач згоди на це не дає. З 15.05.2014 року разом з відповідачем не проживає, в с.Вихрівка почала проживати з травня 2014 року, після того як пішла від чоловіка, шлюб розірвали 09.02.2015 року, відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7 і має іншу сім»ю..

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що не проживає разом з позивачкою з квітня 2014 року, розірвали шлюб 09.02.2015 року, з травня 2015 року має другу сімю з якою проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7. Шлюб зареєстрував з другою жінкою 10.10.2015 року в с. Мала Кужелівка Дунаєвецького району Хмельницької області. Виписуватися з будинку позивачки не бажає, оскільки там два роки їздив обробляв город і його мати допомогла оформити позивачці спадщину, давала їй кошти. В будинку в с.Гірчична не проживали, постійно проживали в м.Дунаївці у його матері. Позивачка хоче продати цей будинок, а тому він не згідний з позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником жилого будинку в с. Гірчична по вул. Заставна, 36 Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВМР №025431 зареєстрованого в реєстрі за №1-115, свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВМР №025430, зареєстровано в реєстрі за №1-113 та договором про розподіл спадкового майна серії ВМР №025134, зареєстрованого в реєстрі за №1-123, від 26.02.2010 року, посвідчених державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори, а також копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25459746 від 02.03.2010 року та №25846641 від 13.04.2010 року.

Судом також встановлено, що в с. Гірчична по вул. Заставна, 36 Дунаєвецького району Хмельницької області з 22.04.2010 року зареєстрований відповідач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується копією домової книги для прописки громадян що проживають в будинку та довідкою від 06.11.2015 року виданою Дунаєвецьким РС УДМС України в Хмельницькій області.

Згідно рішення Дунаєвецького районного суду від 09 лютого 2015 року, сторони перебували у шлюбі з 06 березня 2007 року, а 09 лютого 2015 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до акта від 16 вересня 2015 року ,складеного головою Гірчичнянської сільської ради та депутатами сільради видно, що житловому будинку, який знаходиться в с.Гірчична по вул. Заставна, 36 Дунаєвецького району Хмельницької області зареєстровано сім чоловік, серед яких є відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, дані громадяни в жилому будинку зареєстровані, але не проживають з квітня 2010 року, земельна ділянка не обробляється.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сімї власника житла.

За чинним житловим законодавством, членами сімї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сімї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї позивача, разом з позивачем в будинку не проживають і не ведуть спільне господарство, відповідач не проживає в будинку з дня реєстрації в ньому і не несе обовязків по утриманню житла.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідач не проживає разом з позивачкою - власником житла з квітня 2014 року та не веде із нею спільного господарства, а тільки зареєстрований в будинку позивачки,що особисто підтвердив в судовому засіданні, а тому на нього не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сімї власника цього житла, оскільки вони не є членами сімї позивача і не ведуть з ним спільне господарство.

Крім того, із пояснень в судовому засіданні позивача він зазначив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, має іншу сім»ю.

Зважуючи на ту обставину, що відповідач вибув на інше місце проживання, будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивачки на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст. 156, 162 ЖК України, не вчинив і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомив, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивачка, відповідно до положень статті 107 ЖК України.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що позивачка є його племінницею , хата в с.Гірчична Дунаєвецького району Хмельницької області належала його тітці, але вона померла, повмирали також її сини і спадщину оформила позивачка, яка разом з чоловіком проживала в м.Дунаївці, але зареєстровані були в ІНФОРМАЦІЯ_10, де обробляли тільки город. Два роки на господарстві в с.Гірчична Дунаєвецького району Хмельницької області відповідача не бачив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що в хаті у с.Гірчична Дунаєвецького району Хмельницької області ніхто не жив ,бо вона валиться, пару років сторони садили там город, а в 2014-2015 роках там нічого посаджено не було. На подвірї заросло все травою, в господарстві ніхто не мешкає, два роки тому останній раз там зявлялися сторони.

Свідки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, сторони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_11 близько десяти років, допомагали позивачці оформити хату в с.Гірчична Дунаєвецького району Хмельницької області, а тому відповідач має право на хату. Сторони в с.Гірчична Дунаєвецького району Хмельницької області не жили, але обробляли город до розірвання шлюбу, потім позивачка його туди не пускала.

Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Наявність реєстрації відповідача за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці ОСОБА_1 у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню і відповідача ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком за адресою: с.Гірчична по вул.Заставній,36 Дунаєвецького району Хмельницької області.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею (квитанція від 03.11.2015р. ) судовий збір в розмірі 487,20 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 107, 156, 162 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, ч.2 ст.405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в с.Гірчична по вул.Заставній,36 Дунаєвецького району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення для відому направити в Дунаєвецький районний сектор управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук