УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі:головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарі Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої позовні вимоги мотивувала ти, що 26 лютого 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення по справі №151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, яким стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1 633 656,00 грн., третейський збір у розмірі 16 736,56 грн. Про існування даного рішення ОСОБА_2 дізнався з ухвали про видачу виконавчого листа від 18 червня 2015 року Дніпровського районного суду м. Києва. Вважає, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, непідвідомча даному суду та склад третейського суду не відповідав вимогам статей 16-19 Закону України «Про третейські суди».

Представники заявника в судовому засідання заявлені вимоги підтримали повному обсязі, додатково надали пояснення викладені в заяві та просили заяву задовольнити повністю.

Представник заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заперечував проти заявлених вимог в повному обсязі, додатково надав письмові заперечення на заяву, в яких просив у задоволенні заяви відмовити з тих підстав, що Банк не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки третейським судом вирішувалось питання про стягнення заборгованості, дана справа не належить до категорії справ у спорах щодо захисту прав споживачів. Отже заявником не надано доказів наявності законодавчих підстав для скасування рішення третейського суду.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №151/15, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

26 лютого 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесено рішення по справі № 151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1 633 656,00 грн., третейський збір у розмірі 16 736,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до п. 6.2. Кредитного договору № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляючись про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У випадку неможливості розгляду спору вказаним суддею, - третейськими суддями Мороз О.А. або Білоконем Ю.М. в порядку черговості.

Отже, даний кредитний договір містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно регламенту даного третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Однією із підстав для скасування рішення третейського суду в заяві зазначено, що склад третейського суду, яким було прийнято рішення не відповідає вимогам статей 16-19 Закону України «про третейські суди».

Статтею 14 Закону України «Про третейські суди» передбачено право сторін вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів.

Частинами 1-3 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків суддями Третейського суду є особи, які відповідають вимогам, що встановлені в «Положенні про постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків» та внесені до списку третейських суддів Третейського суду.

Згідно ст. 19 Закону України «Про третейські суди» третейський суддя не може брати участі у розгляді справи, а після його призначення чи обрання підлягає відводу чи самовідводу якщо, крім іншого, він особисто чи опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи, а також у разі встановлення стороною обставин, які дають їй підстави вважати упередженим або необ'єктивним ставлення третейського судді до справи, про яке сторона дізналася після його обрання чи призначення.

Так, судом встановлено, що в третейському застереженні вказані конкретні судді, якими одноособово в порядку черговості має бути розглянутий спір у третейському суді. З матеріалів третейської справи вбачається, що справа була розглянута третейським суддею Ярошовець В.М.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Згідно п. 1.2 кредитного договору № 994/08П019К від 07 жовтня 2008 року, Кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, про скасування якого просить ОСОБА_2 ухвалено 26.02.2015 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_2 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-1 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Заявник просить суд поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 151/15 від 26 лютого 2015 року, мотивуючи це тим, що відсутність особи при ухваленні рішення та несвоєчасне отримання повного тексту рішення унеможливлює визначення необхідності подання заяви про скасування рішення третейського суду та її належне оьгрунтування.

Оскільки викладені заявником підстави пропущення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 151/15 від 26 лютого 2015 року підтверджуються належними та достовірними доказами, які містяться в матеріалах третейської справи, суд визнає поважними причини пропущення ним строку звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду, тому приходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 2,73, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Поновити строк на подання заяви про скасування рішення рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором

Заяву ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №151/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором

Ухвала суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва у відповідності до вимог ч.1 ст.389 -6 ЦПК України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 10 діб з дня проголошення рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Апеляційного суду міста Києва.

Суддя: