Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Ференц А.М.

при секретарі Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу за позовом ПП ОСОБА_1 до ОСОБА_2. про стягнення боргу та завданих збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ПП ОСОБА_1 звернувся в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2. про стягнення боргу та завданих збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 серпня 2013 року позивачем та відповідачем було укладено договір оренди житлового приміщення № 02/08. У відповідності до умов вище згаданого договору позивач, як Орендодавець зобов'язувався надати відповідно до умов договору в тимчасове платне користування житлове приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 53/54, яке належить йому на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири №4142 від 12.12.1998р. Відповідач, який був Орендарем в свою чергу зобов'язаний був прийняти дане приміщення, використовувати відповідно до свого цільового призначення та своєчасно вносити платежі за оренду та комунальні послуги. Однак Орендар добросовісно виконував свої обов'язки тільки 6 місяців, а саме до 27 січня 2014 року. З лютого 2014 року Орендар перестав вносити орендну плату мотивуючи це тим, що складна ситуація і він з дня на день виплатить увесь борг. Однак жодних коштів він не надав. Тільки по закінченню дії договору оренди позивач увійшов в квартиру і побачив, що вона пуста і нікого вже нема. Фактично не виконавши свою зобов'язання передбачені договором оренди № 02/08 від 27.08.2013р. відповідач завдав позивачу ряд фінансових та моральних збитків.

В судове засідання позивач не зявився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований і такий, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року позивачем та відповідачем було укладено договір оренди житлового приміщення № 02/08. У відповідності до умов вище згаданого договору позивач, як Орендодавець зобов'язувався надати відповідно до умов договору в тимчасове платне користування житлове приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 53/54, яке належить йому на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири №4142 від 12.12.1998р. Відповідач, який був Орендарем в свою чергу зобов'язаний був прийняти дане приміщення, використовувати відповідно до свого цільового призначення та своєчасно вносити платежі за оренду та комунальні послуги. Однак Орендар добросовісно виконував свої обов'язки тільки 6 місяців, а саме до 27 січня 2014 року. З лютого 2014 року Орендар перестав вносити орендну плату мотивуючи це тим, що складна ситуація і він з дня на день виплатить увесь борг. Однак жодних коштів він не надав. Тільки по закінченню дії договору оренди позивач увійшов в квартиру і побачив, що вона пуста і нікого вже нема. Фактично не виконавши свою зобов'язання передбачені договором оренди № 02/08 від 27.08.2013р. відповідач завдав позивачу ряд фінансових та моральних збитків.

У зв'язку з невиконанням відповідачем свого зобов'язання позивач також просить сплатити неустойку. Так згідно п. 1 ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки даним Договором не було передбачено виплата відсотків в разі прострочення виконання зобов'язання, то вважаю, що відповідач зобов'язаний сплатити мені три відсотки річних.

Розрахунки пені, трьох відсотків річних та розміру інфляції були вираховані аудиторською фірмою ПП «Стандарт - проф» від 16.10.2014р. в розмірі 818,50 грн., 105,07 грн., 433,24 грн.

Також умовами вищезгаданого Договору оренди Орендар зобов'язаний був сплачувати комунальні послуги, однак цього також не робив. 12.08.2014р. для уникнення примусового вимкнення за несплату комунальних послуг позивач сплатив кошти в сумі 116,21 грн. за електроенергію та 183,76 грн. за газ.

Через не виконання умов договору оренди № 0208 від 27.08.2013р. відповідачем було спричинено позивачу моральну шкоду, яку він оцінюю в сумі 5000 гривень.

Відповідач в порушення вимог ст. 526 ЦК України не виконав взятого на себе зобовязання по поверненню суми, яка станом на теперішній час становить 298,512,00 доларів США грн. з врахуванням упущеної вигоди та процентів, що згідно курсу НБУ становить 2 385110,9 грн.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних за період з 09.12.2009р. по 15.03.2012р. (дата підписання позовної заяви) складають 15,900 доларів США.

Відповідно до вимог ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором для їх одержання.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Враховуючи те, що відповідач умисно не віддає позивачу грошові кошти, продовжує порушувати його права, вчинює протиправні дії щодо нього, характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань, моральна шкода підлягає до задоволення в розмірі 5 000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягнення на користь позивача судові витрати повязані з розглядом справи в суді, в сумі, 243,60 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 57-60,79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України ст.ст. 23, 509, 526, 623, 625, 1167 ЦК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 12405,17 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 (пять тисяч) грн., судові витрати повязані з розглядом справи в суді, в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ференц А.М.