Справа № 466/1730/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/4332/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Приколоти Т.І.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ Рибчак А.М.,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії та рішення державного виконавця Шевченківськоо ВДВС Львівського МУЮ Рибчак А.М. відмовлено за безпідставністю.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_4 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не надсилались за адресою фактичного його місця перебування і ним не отримувалось жодного документа по виконавчому провадженню № 41893878 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05.09.2013р. на підставі якого 31.01.2014р. видано виконавчий лист № 2/466/2261/13. Також вказує, що згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 22.04.2014р. судом визначено в натурі 1/4 частку, що належить йому в квартирі АДРЕСА_1, однак державним виконавцем згідно акту опису та арешту майна від 28.05.2014р. було описано і арештовано, а згодом реалізовано 1/3 частку квартири, а не 1/4, яка була визначена судом. Окрім того звертає увагу, що повідомлення про результати оцінки арештованого майна на його адресу не надходило, що позбавило його права на оскарження такої оцінки та призвело до реалізації належного йому майна за заниженою ціною.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року і постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_4 на дії та рішення державного виконавця Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ Рибчак Анастасії Михайлівни задоволити.

Державний виконавець Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ - Рибчак А.М., подала суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 вересня 2013 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення з відповідача на користь позивача 479 400 грн. На підставі даного рішення 31 січня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист № 2/466/2261/13 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 479 400,00 грн.

06.02.2014 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41893878 з примусового виконання виконавчого листа №2/466/2261/13 виданого 31.01.2014 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_6 479 400,00 грн. та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення до 13.02.2014р.

Отже, колегія суддів вважає, що державний виконавець у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» начальником Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ 05.03.2014р. скеровано подання в Шевченківський районний суд м. Львова про визначення частки майна боржника.

Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 22.04.2014р. задоволено подання державного виконавця та визначено в натурі 1/4 частку належну ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1.

29.05.2014р. державним виконавцем Рибчак А.М. проведено опис належної боржнику ОСОБА_4 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

02.06.2014р. державним виконавцем у відповідності до вимог п. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_8 для участі у виконавчому провадженні.

27.06.2014 ОСОБА_8 складено звіт про вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого вартість становить 180 085,00 грн.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_4 районний суд прийшов до висновку про те, що державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ Рибчак А.М. при проведенні опису й арешту майна боржника ОСОБА_4 та при передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу, вимоги чинного законодавства були додержані.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що державним виконавцем не надсилались жодного документа по виконавчому провадженню № 41893878, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки спростовуються копією матеріалів виконавчого провадження, із яких вбачається, що ОСОБА_4 направлялися документи по виконавчому провадженню, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції від 06 березня 2014р., списком поштових відправлень рекомендованих листів та квитанцією № 6203 від 07.03.2014р..

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Враховуючи вищевказане, покликання ОСОБА_4 на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження йому не скеровувалась не відповідають обставинам справи.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем згідно акту опису та арешту майна від 28.05.2014р. було описано і арештовано, а згодом реалізовано 1/3 частку квартири, а не 1/4, яка була визначена судом, колегія суддів не бере до уваги виходячи із наступного.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_2 від 03.03.2004р. ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/12 частка квартири за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22.04.2014р. та відомості з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 03.03.2004р., державний виконавець вірно наклав арешт на 1/3 частки квартири за адресою АДРЕСА_1.

Твердження апелянта щодо заниження вартості арештованого майна та неповідомлення про результати оцінки такого майна колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки як вбачається із матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_4 направлявся висновок про вартість об'єкта оцінки, а саме трикімнатної квартири, загальною площею 68,2 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 02 липня 2014 р. та списком поштових відправлень.

Згідно ч.3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.1,2 даного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Т.І. Приколота