Справа № 154/2858/14-ц Провадження № 22-ц/773/1508/15 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О.В.
Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача на рішення Володимир-Волинського міського суду від 14 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Дельта Банк» звернулось в суд з даним позовом до ОСОБА_2, який обґрунтований тим, що 27.03.2013 року сторони по справі, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-02793- 270313.

Умовами вказаного договору визначено, що банк відкриває відповідачеві рахунок для погашення заборгованості (сплати платежів) № 3695 в національній валюті України - гривні. Згідно п. 2.1. частини 3 (або 5) договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та Правилах, вважатиметься момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі.

Відповідач до підписання договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

Згідно п. п.2.4., 2.5. частини 2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 9,99 % в рік, процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору, а також за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 0 місяців, протягом якого розмір комісії складає 0,00 %. Після закінчення пільгового періоду, розмір комісії складає 3,49% за місяць.

Позивач зазначає, що він виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачеві споживчий кредит у сумі 30000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, вказаний відповідачем у договорі, про що свідчить меморіальний ордер № 19242020 від 28.03.2013 року. Проте, відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином взяті на себе зобовязання за договором, внаслідок чого станом на 22.07.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 36031,38 грн., в тому числі: 26379 грн. 49 коп. по тілу кредиту; 1275 грн. 89 коп. по сплаті відсотків; 8376 грн. по сплаті комісії, яку банк просив стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати по справі.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 14.08.2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Дельта Банк», покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивачем ПАТ «Дельта Банк» не було надано суду жодних доказів, що ним належним чином було виконано свої зобовязання перед відповідачем ОСОБА_2 та надано їй кредит у розмірі та у спосіб, визначений умовами укладеного між ними кредитного договору.

Однак до таких висновків місцевий суд прийшов з порушенням норм матеріального права та без повного зясування обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2013 року сторони по справі, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта відповідача ОСОБА_2, уклали кредитний договір відповідно до умов заяви № 002-02793-270313 (а.с.3, 4).

Згідно із п. 2.7 частини 2 вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачеві рахунок для погашення заборгованості (сплати платежів) № 3695 в національній валюті України - гривні.

Пунктом 2.1. частини 3 договору передбачено, що моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції, щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та Правилах, вважатиметься момент вчинення банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок вказаний відповідачем у договорі.

У відповідності до п. 2.3. частини 3 договору, відповідач до підписання договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

Згідно із п. п. 2.4., 2.5. частини 2 договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 9,99 % в рік, процентна ставка може змінюватись відповідно до умов договору, а за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється пільговий період у 0 місяців, протягом якого розмір комісії складає 0,00 %. Після закінчення пільгового періоду, розмір комісії складає 3,49% за місяць.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_2 від 27.03.2015 року (а.с.6) остання просила ПАТ «Дельта Банк» надати кредитні кошти, відповідно до умов вказаного кредитного договору, в сумі 30000 грн. шляхом їх зарахування на рахунок № 4492, який відкритий у Волинської регіональній дирекції відділення № 114/02 АБ «Укргазбанк», з подальшим перерахуванням коштів на рахунок № 6504, який відкритий в АБ «Укргазбанк». Відкриття рахунку № 6504 в АБ «Укргазбанк» підтверджується копією заяви-анкети ОСОБА_2 №ALM-0002708-Ф/13-RIV від 27.03.2013 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.111-112).

Як вбачається з меморіального ордеру № 19242020 від 28.03.2013 року, ПАТ «Дельта Банк» надав кредит ОСОБА_2 шляхом зарахування коштів в розмірі 30000 грн. на рахунок № 4492, відкритий в АБ «Укргазбанк», який після їх зарахування на згаданий рахунок, в подальшому перерахував ці кошти на рахунок № 6504. Кредитні кошти в розмірі 30000 грн. ОСОБА_2 отримала готівкою в касі АБ «Укргазбанк» відповідно до чеку 12062D, що підтверджується випискою за договором №ALM-0002708-Ф/13-RIV за період з 28.03.2013 року по 28.03.2015 року, наданою представником позивача під час апеляційного розгляду справи (а.с.110). Наведені в цьому абзаці докази приєднані до матеріалів справи під час апеляційного розгляду справи за клопотанням представника позивача і взяті до уваги судом апеляційної інстанції у звязку з тим, що місцевим судом зазначена справа розглянута за відсутності представника позивача, якому судом в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи не розяснено його право заявити клопотання про витребування наведених доказів з АБ «Укргазбанк», через який проводились операції з перерахування і видачі кредитних коштів. На виконання вимог вказаної норми процесуального права це порушення усунуто судом апеляційної інстанції.

З розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача ОСОБА_2 у звязку з неналежним виконанням зобовязань по кредитному договору № 002-02793-270313 від 27.03.2013 року станом на 22.07.2014 року, з врахуванням часткового погашення кредиту, рахується заборгованість на загальну суму 36031 грн. 38 коп., в тому числі: 26379 грн. 49 коп. по тілу кредиту; 1275 грн. 89 коп. по сплаті відсотків; 8376 грн. по сплаті комісії (а.с.11).

З огляду на наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд за наявності всіх підстав для задоволення позову прийшов до необґрунтованого висновку щодо відмови у позові банку до ОСОБА_2, у звязку чим таке рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення вимог банку про стягнення кредитної заборгованості з відповідача відповідно до вище наведеного розрахунку.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь банку з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 360 грн. 31 коп., сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

Таким чином, дане рішення суду першої інстанції, у звязку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, підлягає відповідно до положень ст. 309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду від 14 серпня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 002-02793-270313 від 27 березня 2013 року на загальну суму 36031 (тридцять шість тисяч тридцять одна) грн. 38 коп., в тому числі: 26379 грн. 49 коп. по тілу кредиту; 1275 грн. 89 коп. по сплаті відсотків; 8376 грн. по сплаті комісії та 360 (триста шістдесят) грн. 31 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: