Справа № 487/9057/15-ц
Провадження № 2/487/3558/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 376634,34 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн., заподіяних в результаті ДТП.

Позивач в позові зазначив, що 30.09.2015 року під час ДТП було пошкоджено належній їй на праві власності автомобіль НОМЕР_1. Винним у скоєні даного ДТП постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2015 року визнано ОСОБА_3 ЇЇ автомобіль отримав значні механічні пошкодження, у зв'язку з чим вона вимушена була скористатися послугами евакуатора, вартість яких склала 1400 грн. Згідно висновку експертного автотоварозначого дослідження визначена вартість матеріального збитку розмір яких становить 374598,34 грн. та вартість проведення експертизи становить 636 грн. Всього в результаті ДТП відповідачем їй спричинені матеріальні збитки на загальну суму 376634,34 грн. Крім того, у зв'язку з ДТП їй було спричинена моральна шкода, яка визначена нею у розмірі 10000 грн.

Крім того, позивач ОСОБА_2, разом з пред'явленням позову, подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України, шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_3, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою: пров. Янтарний, 5 в м. Миколаєві, а також на майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодовує з посиланням на відсутність грошових коштів та будь-якого майна, окрім земельної ділянки. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим в подальшому виконання рішення в разі задоволення вимог та існує вірогідність відчуження свого майна відповідачем, враховуючи розмір завданих збитків та відсутність доходів у відповідача, що є підставою для забезпечення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Позивач позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 376634,34 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн., заподіяних в результаті ДТП.

З метою забезпечення позову, позивач просила суд про накладення арешту на все майно ОСОБА_3, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою: пров. Янтарний, 5 в м. Миколаєві, а також на майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим в подальшому виконання рішення в разі задоволення вимог та існує вірогідність відчуження майна відповідачем.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом зясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, оскільки, позовні вимоги мають майновий та не майновий характер їх розмір достатньо суттєвий, враховуючи доведеність обґрунтованості доводів позивача стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду спору, існує вірогідність відчуження майна відповідачем, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для забезпечення даного позову.

Проте, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1, іншого майна не зареєстровано та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу також належить на праві власності земельна ділянка, розташована за адресою: пров. 1 Янтарний, 5 в м. Миколаєві, у зв'язку з чим, суд вважає за необхідне накласти арешт на лише на вищевказане нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі права власності, що документально підтверджується.

Що стосується вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3, суд приходить до переконання про відмову заяви в цей частині, оскільки заявником не конкретизоване яке саме майно знаходиться у спільний сумісній власності подружжя і на яке слід накласти арешт.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою і такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_2 та земельну ділянку, розташовану за адресою: пров. 1 Янтарний, 5 в м. Миколаєві, які належать на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина