Справа №345/2802/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гавриленка В.Г.,

секретаря судового зсідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Томашівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою, в якій зазначив, що 09.02.2004 року померла ОСОБА_3, якій на день відкриття спадщини належало право на земельну ділянку (пай) розміром 41,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Галичина» с. Томашівці Калуського району Івано-Франківської області. На випадок смерті спадкодавець залишила заповіт, яким все належне їй на час смерті майно заповіла ОСОБА_2 Позивач звернувся до держаного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено через розбіжності в імені спадкодавця: «Степанія», «Стефанія». Оскільки ОСОБА_2 фактино прийняв спадщину, просить суд визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно.

У судове засідання представник позивач не зявився, однак подав письмову заяву про слухання справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення даного позову, просить розглядати справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла 09.02.2004 року, про свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.4).

З копії заповіту, посвідченого секретарем Томашівської сільської Ради народних депутатів 25 липня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за № 41, який не змінювався і не відмінявся, вбачається, що ОСОБА_4 все своє майно, належне їй на час смерті, заповіла ОСОБА_2 (а.с.9).

На час смерті спадкодавцю належало право на земельну ділянку (пай) розміром 41,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Галичина» с. Томашівці Калуського району Івано-Франківської області, про що свідчить копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 014214 від 03.09.1999 року (а.с.8), нормативна грошова оцінка якого згідно довідки №05-11/16 від 10.06.2015 року складає 13934,47 грн. (а.с.13).

ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.5).

Як вбачається з відповіді № 361/02-31 від 23.06.2015 року, наданої позивачу нотаріусом, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо, поскільки є розбіжність в імені спадкодавця «Стефанія», «Степанія», а також пропущено строк для прийняття спадщини (а.с.4).

Щодо даних розбіжностей суд приходить до висновку, що правовстановлюючі документи видавалися в різні часові періоди та різними посадовими особами, а при цьому була допущена помилка.

Як передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

П.1 ст.1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як передбачається ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так ОСОБА_3 призначила своїм спадкоємцем ОСОБА_2 Спадкоємці, які в силу ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині, відсутні. Інші особи, чиї майнові права та законні інтереси були б порушені оформленням спадщини, відсутні.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст.1220,1221,1222, 1235,1258,1268, 1269, 1274 ЦК України, ст.ст. 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої 09.02.2004 року, а саме право на земельну ділянку (пай) розміром 41,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян «Галичина» с. Томашівці Калуського району Івано-Франківської області (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 014214 від 03.09.1999 року).

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя