Справа № 202/7145/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовом у якому, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 2014-2015 рр., в розмірі 5151,54 грн., а також 2000,00 грн. витрат на правову допомогу та 243,60 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилася спільна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Їхній з відповідачем шлюб було розірвано за рішенням суду від 07.12.2011 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із відповідача на її користь присуджені до стягнення аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно.

Відповідач ухиляється від здійснення додаткових витрат на утримання дитини. В період з квітня 2014 року по 2015 рік включно нею здійснені додаткові витрати на дитину, повязані із придбання медичних препаратів для лікування та профілактики, на загальну суму 10303,09 грн.

Вона зверталася до відповідача письмово із вимогою компенсувати їй половину коштів, які вона сплачувала в якості додаткових витрат на дитину, але відповідач на таке прохання не відреагував.

Розмір половини коштів від здійснених нею додаткових витрат становить 5154,54 грн.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав предявлений позов та просив його задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на викладені у позовній заяві обставини.

Відповідач та його представник в останньому судовому засіданні не заперечували проти компенсації додаткових витрат, але лише тих, які підтверджуються документально.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, сторони з 07 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року (справа № 2-4264/11) було розірвано. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 26 грудня 2011 року.

В період шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати із позивачкою.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року з відповідача на користь позивача було присуджено стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 лютого 2014 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили та 12.03.2014 року було видано виконавчий лист.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікувальному закладі у звязку із наявністю таких захворювань: атопічний дерматит, функційний запор, невроз, хронічний пієлонефрит на підґрунті лівостороннього гідронефроза, обструктивного мегауретера зліва, атонія сечового міхура і лівого сечоточника.

Згідно наявних у справі рецептів, призначень лікарів, квитанцій і товарних чеків позивачкою за період з квітня 2015 року по день розгляду справи судом, було витрачено 8853,83 грн. на консультації лікарів, ліки та профілактику здоров'я дитини.

Згідно з ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи інші додаткові витрати на дитину, які позивач несе самостійно, та сімейні обставини відповідача,суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню додаткові витрати на дитину, що викликані хворобами дитини, у розмірі 50 % від загальної суми понесених позивачем витрат на придбання ліків, а саме у сумі 4426,91 грн.

Також з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., та 1108 грн. 38 коп. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, понесені ОСОБА_4 в період 2014 2015 рр. на профілактику та відновлення здоров'я дитини в сумі 4426 (чотири тисячі чотириста двадцять шість) грн.91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., та 1108 (одну тисячу сто вісім) грн. 38 коп. витрат на правову допомогу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук