Справа №442/7684/15-ц
Провадження №2/442/2643/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

24 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасівка А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заданої злочином, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 6500 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди під час скоєння злочину та 3000 моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він був визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001318, від 26.06.2015 р. відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 16.04.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, зокрема у звязку з тим, що останній таємно викрав ноутбук марки «Aser» вартістю 6500 грн., який належав йому позивачу, і призначено покарання у виді громадських робіт на строк до 80 год. вирок набрав законної сили, однак відповідач до сьогоднішнього часу шкоду не відшкодував.

На обґрунтування стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн., вказує, що в момент викрадення ноутбука він був студентом шостого курсу Дрогобицького державного педагогічного університету, про таке додає довідки. Після викрадення у нього розпочалася сесія і він був позбавлений можливості належно підготуватися до екзаменів. З цього приводу мав переживання, оскільки навчається на платному денному відділенні, не має можливості працювати, а від так придбати новий ноутбук. Також, внаслідок сильного душевного хвилювання втратив сон, погіршився стан його здоровя, порушились його нормальні життєві звязки.

Зараз у нього з планом навчання спеціальність 8.03060102 Менеджмент інноваційної діяльності МІД -23 М, передбачено виконання магістерської роботи, а відсутність компютера впливає на її виконання, що спричиняє йому додаткові душевні хвилювання.

Позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, з підстав, які викладені у позовній заяві. Просили позов задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, а відповідно до ч.4 цієї статті вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.08.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, зокрема у тому, що він 16.04.2015 року таємно викрав ноутбук марки «Aser», вартість якого згідно довідки №1318 від 07.07.2015 року становить 6500 грн. та належить ОСОБА_1, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Вказаний ноутбук обвинувачений здав у ломбард, гроші витратив на власні потреби. Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся (а.с.5).

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної шкоди у розмірі 6500 грн.

З абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

Пленум роз'яснив судам, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.440,450 ЦК України (ст.ст.1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України доведена, шкода заподіяна позивачу пов'язана із вчиненням даного суспільно-небезпечного діяння, відомостей про неплатоспроможність відповідача суду не представлено, а тому суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 6500 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) міститься роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв'язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із протиправною поведінкою щодо нього, тобто у зв'язку із порушенням його права власності, а також те, що ОСОБА_1 навчається на шостому курсі Дрогобицького державного педагогічного університету імені ОСОБА_4, термін навчання з 01.09.2014 року по 17.01.2016 року ( довідка від 25.11.2015 р. №1899- а.с.6); згідно начальної картки студента за планом навчання спеціальність 8.03060102 Менеджмент інноваційної діяльності МІД -23 М, передбачено виконання магістерської роботи, а відсутність компютера впливає на її виконання, що спричиняє йому додаткові душевні хвилювання (а.с.7-9).

Також, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після вчинення злочину, а саме небажання відшкодувати завдані збитки. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 1000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 487,20 грн. як за вимогу майнового характеру та 1218 грн. за задоволення вимоги морального характеру.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 10,11,57-60,88,209,212-215, 224, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 6500 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить держави 1705,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Івасівка А.П.