Справа № 368/1889/14-ц
Провадження № 2/368/13/15
Рішення

іменем України

"09" грудня 2015 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованої позики, процентів від суми позики, пені та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 обґрунтував позов тим, що 1.10.2010 року між ним і відповідачем був укладений договір позики по якому він передав 8500 дол. США на строк до 1 жовтня 2011 року із щомісячною сплатою процентів відповідачем в розмірі 2%, що становить 170 дол. США. Але відповідач з 1 жовтня 2010 року по 12 вересня 2012 року не сплачував проценти за користування позикою, обіцяючи, що поверне всю суму боргу з урахуванням процентів за весь час користування. Відповідач сплатив 12.09.2012 року тільки 2500 грн., що за курсом НБУ складає 312,77 дол. США і є процентами за жовтень 2010 року та частиною процентів в розмірі 27,23 дол. США за листопад 2010 року.

Просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь 123736,42 грн. на повернення суми позики, 210843,95 грн. процентів від суми позики, 156591,99 грн. пені.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив обґрунтування позову і пояснив, що відповідач ОСОБА_2 отримав позику в інтересах сімї для погашення заборгованості по кредитному договору №1585 від 7.12.2006 року і для будівництва аптеки та купівлі обладнання та медикаментів. А тому просить стягнути солідарно з відповідачів які є членами сімї. Також неодноразово збільшував позовні вимоги і останній раз просив стягнути з відповідачів на його користь солідарно 203868,90 грн. на повернення суми позики, 487933,10 грн. процентів від суми позики за період з 1.12.2010 року по 23.11.2015 року, 309269,11 грн. пені за це же період. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнав, так як не вчиняв психологічного тиску на відповідача ОСОБА_2

В зустрічному позові ОСОБА_2 вказав, що договір позики підписано ним значно пізніше, без отримання коштів, під психологічним тиском позивача забрати бізнес і майно з допомогою працівників правоохоронних органів, податкової інспекції, народних депутатів та кримінальних авторитетів зустріч з якими влаштовував йому. Також вказав, що правочин було вчинено під впливом обману без вказання в чому полягає обман. Тому просив визнати недійсним договір позики.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 уточнили підставу зустрічного позову, що договір позики було вчинено під впливом психологічного тиску позивача. Первісний позов також не визнав з тих підстав, що позивач мав малий дохід, а тому не мав можливості надати позику.

Представник відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ОСОБА_6 пояснив, що його вказані довірителі не були стороною договору і не визнають первісний позов. Відповідач ОСОБА_4 перераховував позивачу 2500 грн. на які вказує позивач не на виконання договору позики, а у звязку з погрозами позивача.

Після перерви відповідачі та їх представник не зявились в судове засідання і розгляд справи закінчено у їх відсутність.

Судом встановлено слідуюче.

Стаття 1047 ЦК України передбачає:

1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1048 ЦК України передбачає:

1. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Стаття 524 ЦК України передбачає:

1. Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

2. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Стаття 533 ЦК України передбачає:

1. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

2. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Стаття 546 ЦК України передбачає:

1. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

2. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 ЦК України передбачає:

1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

1.10.2010 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики по якому позивач передав 8500 дол. США ОСОБА_2 на строк до 1 жовтня 2011 року із щомісячною сплатою процентів відповідачем в розмірі 2%, що становить 170 дол. США. Але відповідач позики не повернув в розмірі 8500 дол. США в строк до 3 жовтня 2011 року відповідно до п.п. 3.2, 4.3 вказаного договору і не сплачував відповідно до п.2.3 вказаного договору процентів від суми позики щомісячно не пізніше 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому такі проценти повинні бути нараховані , а саме за листопад 2010 року не сплатив 170 - 27,23= 142,77 дол. США, за послідуючі 59 місяців з грудня 2010 року по жовтень 2015 року включно за кожен місяць не сплатив по 170 дол. США, за 23 дні листопада 2015 року не сплатив 170:30Х23=130,33 дол. США. Позивач стверджує, по вказаному договору сплачено 12.09.2012 року 2500 грн., що за курсом НБУ складає 312,77 дол. США і є процентами за жовтень 2010 року та частиною процентів в розмірі 27,23 дол. США за листопад 2010 року. На підтвердження посилається на виписку по вкладному рахунку про внесення готівкою на його рахунок 2500 грн. відповідачем ОСОБА_4 Але це вкладення не містить даних у звязку з якими правовідносинами воно вчинене, а тому не підтверджує обставину на яку посилається позивач. Тому при визначенні заборгованості по процентах суд діяв в межах позовних вимог.

Висновком почеркознавчої експертизи від 29.05.2015 року підтверджується, що договір позики з умовами договору підписав відповідач ОСОБА_2 Вказаний договір має також текст про отримання вказаним відповідачем 8500 дол. США, що також підписаний ОСОБА_2

Висновком експерта за результатами проведення фізико- хімічної експертизи матеріалів документів від 7.07.2015 року підтверджується, що підпис про отримання ОСОБА_2 8500 дол. США виконано раніше січня 2014 року, що підтверджує отримання вказаних коштів, так як про отримання вказаних коштів ОСОБА_2 підписався раніш вказаної дати. Експертом також вказано, що встановити більш точно період виконання підпису не уявляється можливим, що зумовлено відсутністю феноксіетанолу в рецептурі матеріалу письма підпису та наявними ознаками штучного старіння документа, але відповідачем та його представником не доведено, що ці два чинники зазнали дій позивача. Також експерт вказав , що записи та підписи в пункті договору « Місцезнаходження та реквізити сторін» потрапили під вплив води і є непридатні для фізико- хімічного дослідження по встановленню давності їх виконання, але відповідачем та його представником не доведено, що цей чинник залежав від дій позивача, так як позивачем надано документ для направки експертній установі, яку визначив відповідач, без слідів потрапляння під вплив води. Також експерт вказав, що підпис від імені ОСОБА_1 на договорі позики про отримання ним копії документів на автомобіль ОСОБА_2 вчинений не раніше червня 2011 року, але ця обставини не спростовує того, що ОСОБА_2 отримав 8500 дол. США і зобовязався їх повернути та проценти по договору позики.

Також ОСОБА_2 написав прохання від 1 жовтня 2011 року про зміну договору позики шляхом його продовження на 1 рік, назвавши це прохання розпискою, що є вчиненням дії ОСОБА_2 , що свідчить про визнання ним наявності боргу по договору позики відповідно до положень ст.264 ч.1 ЦК України. Відповідно до ст.264 ч.3 ЦК України , після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оригінал вказаного прохання надано суду позивачем. Висновком почеркознавчої експертизи від 29.05.2015 року підтверджується, що рукописний текст вказаного прохання виконано і підписано ОСОБА_2 Висновком експерта за результатами проведення фізико- хімічної експертизи матеріалів документів від 7.07.2015 року підтверджується, що рукописний текст та підпис у вказаному проханні виконано не раніше червня 2011 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України позивач не довів, що договір позики укладався в інтересах сімї і це створили обовязки для другого з подружжя, так як відповідно до ст.65 ч.4 СК України не доведено , що кошти , одержані за договором, використані в інтересах сім»ї. Повідомленням банку від 11.09.2015 року про погашення повністю богу станом на 30.12.2009 року спростовуються твердження позивача, що позику використано для погашення заборгованості по кредитному договору №1585 від 7.12.2006 року. Інших доказів використання коштів не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 не довів, що договір позики підписано ним під психологічним тиском, так як висновком почеркознавчої експертизи від 29.05.2015 року підтверджується, що рукописний текст « ОСОБА_2 м. Кагарлик в. Білоцерківська 4/5 , що міститься в графі : « Місцезнаходження та реквізити Сторін» під словом « Позичальники» в договорі позики від 1.10.2010 року та рукописний текст розписки від 1.10.2011 року виконані ОСОБА_2Г . в звичайному стані та звичайній обстановці , без дії на виконавця будь- яких « збиваючих факторів».

Твердження , що позивач мав малий дохід, а тому не мав можливості надати позику, спростовується повідомленням про розмір доходу позивача та його дружини і підписом в договорі ОСОБА_2 про отримання коштів.

Курс гривні до одного долара США, встановлених НБУ на 23 листопада 2015 року становить 23,984576 грн. Виходячи з розрахунку 8500Х23,984576=203868,90 грн. слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 203868,90 грн. на повернення суми позики та виходячи з розрахунку 170Х59Х23,984576+ 170:30Х23=243691,29 грн. слід стягнути також 243691,29 грн. процентів від суми позики. При розрахунку процентів від суми позики позивач вказує, що з урахуванням п.5.5. договору проценти становлять 4% щомісячно, що становить 340 доларів США щомісячно. Але у вказаному пункті вказано про сплату штрафу в розмірі 4 % від розміру позики за кожен прострочений місяць, що не відповідає поняттю штрафу, зазначеному в ст.549 ч.2 ЦК України, а не про сплату процентів.

Також в п.5.4 договору позики вказано, що при порушенні позичальником строку повернення позики слід сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,1% від розміру позики за кожний день прострочення повернення позики. Але позивач не довів, що договором передбачено сплату пені, так як ст.549 ч.3 ЦК України вказано поняття пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання ( а не від розміру позики, як вказано в договорі) за кожен день прострочення зобовязання. Статтею 546 ч.2 ЦК України передбачено, що договором можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання, але це вже не буде неустойкою у формі пені.

Тому у стягненні пені слід відмовити. І відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Судові витрати слід стягнути відповідно до ст.88 ЦПК України.

Заявлено вимоги на 203868,90 + 309269,11+ 487933,10 грн. =1001071,11 грн.

Задоволено вимоги на суму 447560,19 грн., що становить 44,71%. Максимальний розмір сплати судового збору 1218Х5=6090 грн. З розрахунку 6090:100Х44,71 =2722,84 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 2722,84 грн. у відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 524 ч.2, 533 ч.2, 546 ч.2, 549 ч.3, 1047 ч.1, 1048 ч.1 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 203868,90 грн. на повернення суми позики та 243691,29 грн. процентів від суми позики по договору позики від 1.10.2010 року.

В решті вимог по первісному позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2722,84 грн. у відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга подається позивачем протягом 10 днів з дня оголошення рішення суду, а відповідачами з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст. 223 ч.1 ЦПК України.

Суддя: В. І. Кириченко