Справа № 505/4717/15-ц
Провадження № 2/505/2097/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вергопуло А.К.,

секретаря судового засідання Чебан О. Г.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності (третя особа Липецька сільська рада Котовського району Одеської області)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, стверджуючи, що з 16 квітня 1983 року по 30 листопада 2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. З 1984 року сторони проживають у житловому будинку, що розташований за адресою: вул. Одеська, 15, с. Липецьке, Котовський район, Одеська область. Вказаний будинок належав матері позивачки. 1986 року матір позивачки померла, будинок успадкувала позивачка та 20 липня 2015 року отримала свідоцтво про право власності на вказаний будинок. Проте, відповідачем не визнається її право власності на будинок.

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Одеська, 15, с. Липецьке, Котовський район, Одеська область.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник Липецької сільської ради Котовського району Одеської області у судове засідання не зявився, надали суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечували, просили про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 16 квітня 1983 року ОСОБА_1 (Гінцар) та ОСОБА_3 уклали шлюб, зареєстрований Липецькою сільською радою Котовського району Одеської області, актовий запис №14.

20 липня 2005 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Одеська, 15, с. Липецьке, Котовський район, Одеська область.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 листопада 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, рішення суду набрало законної сили 11 грудня 2012 року.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Як на підставу позовних вимог позивачка посилалась на ст.ст. 328, 392 ЦК України, а також на те, що відповідач не визнає її право власності на вказаний будинок та чинить їй перешкоди у його користуванні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до приписів п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що зурахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачкою при зверненні до суду не додано доказів порушення, невизнання або оспорювання її прав відповідачем, а також наслідків такого порушення. Не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.

За відсутності доказів оспорювання чи невизнання відповідачем права власності на спірне майно відсутні і підстави для визнання права власності на це майно на підставі ст.392 ЦК України.

Крім того, суд вважає, що позивачкою не вірно обрано спосіб захисту свого права, та їй необхідно звернутись з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення або отримання копії шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя -