АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/8752/15-ц Головуючий суддя І інстанції Алфьорова Т. М.
Провадження № 22-ц/790/8875/15 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори про спадкове право
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що нотаріус неправомірно відмовили йому в видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати, ОСОБА_4 На день її смерті він мешкав разом з нею і тому не подав заяву про прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦПК України, так як вважав, що прийняв спадщину фактично.

ОСОБА_4 була власником трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

03.10.2015 р. позивач звернувся до Дванадцятої державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину і 08.10.2015 р. отримав постанову державного нотаріуса Хлистун О.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що відмітка про його реєстрацію не співпадає з місцем проживання спадкодавця, довідки № 801 від 30.09.2015 та № 815 від 06.10.2015, видані ЖКО «Еліт-Простор», не є доказами постійного проживання зі спадкодавцем, що факти, викладені в цих довідках, встановлює лише суд, а також те, що паспорт не є дійсним. Вважає, що була порушена Інструкція про Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р. Його постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини було підтверджено довідками. Державний нотаріус, у порушення вимог ст.46 Закону України «Про нотаріат», ст.20 Закону України «Про звернення громадян», не визначила строк для подання документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, а саме: усунення недоліків у паспорті. Таким чином, у відповідача не було перешкод для вчинення нотаріальних дій. Просив також стягнути з нотконтори моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., так як із - за дії нотаріуса переніс душевні страждання у зв"язку з можливістю позбавитись права на спадщину.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вказаного рішення суду пешої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати.

Посилається на те, що судом не враховані положення ч. 2 ст. 2 Закону України « Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», що його місце фактиного проживання співпадає з місцем відкриття спадщини та не було нотаріусом надано строку для подання документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони підтверджуються обставинами справи і відповідають вимогам ст. 1296, 1270 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача - ОСОБА_4

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, що починається з моменту відкриття спадщини.

03.10.2015 р. ОСОБА_2 подав до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори заяву про видачу на його ім»я свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, яка мешкала в АДРЕСА_1, і померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою державного нотаріуса від 06.10.2015 р. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відмітка про реєстрацію не співпадає з місцем проживання спадкодавця, а довідки № 801 від 30.09.2015 та № 815 від 06.10.2015, видані ЖКО «Єліт-Простор», не є доказами постійного проживання зі спадкодавцем, що факти, викладені в цих довідках, встановлює лише суд, а також паспорт не є дійсним, так як відсутня фотокартка.

Відповідно до вимог п.2, ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п. 4.12, глави 10. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012р. N 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_2 в заяві вказав місцем свого проживання адресу: АДРЕСА_2, що відповідає вказаній в його паспорті адресі, за якою зареєстроване його місце проживання з 13.03.1995р. по теперішній час.

Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк шість місяців з часу відкриття спадщини позивач не подавав.

До нотаріальної контори також були надані довідки ЖКО «Єліт-Простор» № 801 від 30.09.2015 та№ 813 від 06.10.2015, в яких вказано, що ОСОБА_2 проживав та не був зареєстрований за однією адресою разом зі спадкодавицею.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

П. З.22 вищевказаного Порядку, разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем.

Між тим, в паспорті ОСОБА_2 така відмітка є, та адреса реєстрації його місця проживання не співпадає з адресою проживання спадкодавці на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому ( гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає потійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця фактичного перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. ( Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» )

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІУ передбачено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. За змістом вказаної норми місцем проживання особи є її місце реєстрації за певною адресою.

Відповідно до ст. 11 цього Закону реєстрація місця проживання або місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Окрім того, ст. 6 зобов»язує громадянина, який прибув до нового місця проживання зареєструвати протягом 10 днів місце проживання, також у цій статті зазначено: «у разі зміни адреси житла в межах адміністративно-територіальної одиниці особа або її законний представник повинні письмово повідомити про це орган реєстрації протягом десяти днів».

Виходячи зі змісту ст.29 ЦК України та ст.ст.3, 6, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постійним місцем проживання особи є місце, за яким зазначена особа зареєстрована у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_2 має зареєстроване місце свого проживання за адресою, яка не співпадає з останнім місцем проживання спадкодавиці, тому він не може в безспірному порядку вважатися спадкоємцем, який прийняв спадщину на підставі п. З ст.1268 ЦК України.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: