АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/9025/15 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Харківміськгаз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Харківміськгаз» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 17 серпня 2012 року між нею та ПАТ «Харківміськгаз» укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № , згідно умов якого відповідач зобов'язався безперервно надавати їй та членам її сім'ї послуги за місцем проживання - АДРЕСА_1.

10 листопада 2014 року з метою примусити сплатити невизнану та неіснуючу заборгованість ПАТ «Харківміськгаз» незаконно відключив газопостачання, перекрив подачу газу до газової плити та встановив заглушку з пломбою.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року ПАТ «Харківміськгаз» зобов'язано відновити газопостачання.

27 липня 2015 року вона направила відповідачу претензію про добровільне виконання рішення суду та сплату неустойки за невиконання договірних зобов'язань у частині відсутності газопостачання за період з 10 липня 2015 року по 26 липня 2015 року в сумі 8500 грн.

28 липня 2015 року представники ПАТ «Харківміськгаз» підключили газопостачання, однак неустойка на її особовий рахунок зарахована не була.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 неодноразово уточнювала позовні вимоги.

Остаточно просить стягнути матеріальну шкоду у вигляді неустойки за Договором про надання населенню послуг з газопостачання за період з 10 липня 2015 року по 28 липня 2015 року в розмірі 9000 гривень( по 500 грн. на день за 18 днів з 10 по 28 липня 2015 року), грошову компенсацію за відрив від звичайних справ у сумі 249,12 грн., збитки у розмірі недоотриманого газу в розмірі 46,98 гривень та моральну шкоду 1000 грн..

Представник відповідача ПАТ «Харківміськгаз» заперечувала проти позову, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 неустойку за Договором про надання населенню послуг з газопостачання № від 17 серпня 2012 року в розмірі 9000 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 249 грн. 12 коп.

Стягнуто з ПАТ «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в якості відшкодування збитків в обсязі недоотриманого газу в розмірі 46 грн. 98 коп.

Стягнуто з ПАТ «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 244 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Харківміськгаз» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки суд неправильно встановив обставини , які мають значення для справи та невірно дав оцінку доказам.

Зазначають, що договір від 17 серпня 2012 року, на який посилається позивачка, не можна вважати укладеним, а тому підстав для задоволення позову не має.

Позивачкою не надано обґрунтованого розрахунку сум, які були пред'явлені до стягнення та не доведено в чому полягає моральна шкода, не обґрунтовано її розмір.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ПАТ «Харківміськгаз» порушено умови договору, а тому відповідач має відшкодувати шкоду.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

10 листопада 2014 року згідно акту №105 про відключення газових приладів в квартирі позивачки було відключено газопостачання.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року ПАТ «Харківміськгаз» зобов'язано здійснити підключення газопостачання до АДРЕСА_2.

27 липня 2015 року ОСОБА_1 направлено відповідачу претензію щодо виконання рішення суду та зарахування неустойки на її особовий рахунок.

28 липня 2015 року підключено газ до квартири позивачки.

Згідно п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Ставлячи питання про стягнення неустойки в сумі 9000 грн. ОСОБА_1 посилається на п. 291 протоколу розбіжностей до укладеного договору між нею та ПАТ «Харківміськгаз».

При цьому колегія виходить з наступного.

Відповідно до вимог 638, 642, 646 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст. вимог ст.ст. 546, 547 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Доводи ОСОБА_1, що договір і від 17 серпня 2012 року, який представила вона, і договір від 22 серпня 2012 року, який представив ПАТ «Харківміськгаз» містить посилання на протокол розбіжностей, що є підставою, на її думку, для стягнення неустойки, судовою колегією не приймається.

ОСОБА_1 не представила оригінал протоколу розбіжностей з підписом і позивача і відповідача.

При цьому відповідач взагалі заперечує підписання будь-якого протоколу розбіжностей та прийняття його.

За таких обставин будь-яких підстав для стягнення неустойки не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на ст. 22 ЦК України як на підґрунтя стягнення компенсації за недотриманий газ у сумі 46 грн. 98 коп. -безпідставне.

За ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Недоотриманий газ не є збитками у розумінні цивільного законодавства, а тому відшкодуванню ця сума не підлягає.

Згідно ст. 23, 1166, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою не надано доказів на спричинення моральних страждань та що вони викликані саме неправомірними діями відповідача.

ОСОБА_1 не зверталась до відділу ДВС з заявою про примусове виконання рішення суду від 09 липня 2015 року.

Газопостачання відновлено ПАТ «Харківміськгаз» не у порядку виконавчого провадження, тому вважати , що права ОСОБА_1 порушені у зв'язку з тривалим невиконанням рішення суду - не можна.

Той факт, що газопостачання підключено 28 липня 2015 року, а не 10 липня 2015 року(наступний день після набрання рішенням законної сили) не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Про негайне виконання рішення суду в рішенні не зазначалося.

Що стосується стягнення 249 грн. 12 коп., то оскільки компенсація за відрив від звичайних занять за ст. 85 ЦПК України сплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, то підстав для стягнення з ПАТ «Харківміськгаз» цієї суми не має.

Наданий ОСОБА_1 розрахунок взагалі нічим не підтверджено.

Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Харківміськгаз» - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Харківміськгаз» судовий збір у сумі 1875 грн. 72 коп.( одна тисяча вісімсот сімдесят п'ять гривень сімдесят дві копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: