30 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЗавгородньоїІ.М., Мартинюка В.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кредитної спілки «Слобода-Кредит», арбітражного керуючого - ліквідатора Максичко ДмитраОлександровича, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, зобовʼязання вчинити певні дії,
за зустрічним позовом Кредитної спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення спостережної ради,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2015 року,
та за касаційною скаргою ліквідатора Кредитної спілки «Слобода-Кредит» - МаксічкоДмитра Олександровича на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Слобода-Кредит» (далі - КС «Слобода-Кредит»), арбітражного керуючого - ліквідатора Максичко Д.О., третя особа -
ОСОБА_6, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідачів заборгованість по заробітній платі в сумі 40 174 грн, компенсацію за щорічно невикористані відпустки в сумі 3 427 грн 35 коп., вихідну допомогу в розмірі 3 441 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди 18 000 грн, 3% річних від простроченого боргу, інфляційні витрати, зобовʼязати звільнити з посади, зробити запис в трудовій книжці про звільнення та стягнути витрати по сплаті судового збору.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що наказом від 25 грудня 2010 року його було призначено на посаду голови правління КС «Слобода-Кредит». Постановою Господарського суду Харківської області від 27 липня 2011 року в рамках процедури банкрутства його було відсторонено від виконання обов'язків голови правління, але звільнено не було, а тому вважає, що йому необхідно сплатити заробітну плату за увесь час її невиплати.
КС «Слобода-Кредит» звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, у якому просила визнати недійсним рішення спостережної ради від 24 грудня 2010 року (протокол № 9 від 24 грудня 2010 року), посилаючись на те, що при обранні на посаду голови кредитної спілки було встановлено, що ОСОБА_4 не відповідав критеріям, які зазначені в Законі України «Про кредитні спілки» щодо освіти та кваліфікації ОСОБА_4
Справа розглядалась судами неодноразово.
Останнім рішенням Московського районного суду м. Харкова від
29 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з КС «Слобода-Кредит» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі в розмірі 868 грн 57 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 639 грн 94 коп. Зобовʼязано арбітражного керуючого - ліквідатора Максичко Д.О. звільнити ОСОБА_4 з посади голови правління та зробити запис в трудовій книжці про звільнення. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог КС «Слобода-Кредит» відмовлено.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 травня
2015 року виправлено описку в рішенні Московського районного суду
м. Харкова від 29 травня 2015 року, вказано вірну дату ухвалення рішення
27 травня 2015 року.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 серпня
2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від
27 травня 2015 року залишено без змін.
У касаційній скарзі ліквідатор КС «Слобода-Кредит» - Максічко Д.О. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, а зустрічні позовні вимоги КС «Слобода-Кредит» задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення змінити та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі, в іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Судами встановлено, що 24 грудня 2010 року згідно протоколу № 9 спостережної ради КС «Слобода-Кредит» ОСОБА_4 було призначено на посаду голови правління спілки.
Відомості про те, що ОСОБА_4 є керівником КС «Слобода-Кредит» були внесені в Єдиний Державний реєстр підприємств та організацій України.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27 липня 2011 року та наказом виконуючого обов'язки КС «Слобода-Кредит» - Чаговець Т.П., ОСОБА_4 було відсторонено від виконання обов'язків керівника спілки, а на підставі постанови того ж суду від 28 вересня 2011 року спілка визнана банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.
КС «Слобода-Кредит» звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним протоколу спостережної ради про призначення ОСОБА_4 керівником спілки указували на те, що останній не відповідає вимогам, які встановлені для голови правління КС «Слобода-Кредит», визначеними актами законодавства та Статутом спілки.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.
Суди попередніх інстанцій встановили, що обставини на які посилалася спілка у позові, як на підставу для визнання недійсним протоколу спостережної ради про призначення ОСОБА_4 на посаду голови правління КС «Слобода-Кредит» та визнання недійсним наказу від 25 грудня 2010 року № 27 є підставою для припинення трудового договору за
ст. 7 КЗпП України, однак такий позов до суду КС «Слобода-Кредит» не пред'явлено у відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК України, а тому суди дійшли парвильного всивнкоу про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог КС «Слобода-Кредит», оскільки норми КЗпП України не містять таких підстав, за яких можна було б визнати недійсним протокол та наказ про призначення особи на посаду з підстав невідповідності особи зайнятій посаді.
Відповідно до положень ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Судами встановлено, що позивача фактично було допущено до роботи з 24 грудня 2010 року, а відсторонено від виконання покладених на нього обов'язків 27 липня 2011 року.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про оплату праці»).
Оскільки ОСОБА_4 було відсторонено від роботи у передбаченому законодавством порядку, а збереження за ним заробітної плати в такому випадку чинним законодавством не передбачено, він не міг виконувати роботу і не виконував її, а тому суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для проведення йому виплат у зв'язку із відстороненням.
Крім того, суди вірно зазначили, що інфляційні витрати, 3 % річних та суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору є санкцією в розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з усіма наслідками, що витікають з правового статусу цієї суми, і застосовуються до цієї санкції протягом процедур банкротства. Відтак застосування до боржника таких санкцій під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є неможливим.
Звертаючись до суду ОСОБА_4 посилався на те, що йому підприємством не було виплачено заробітну плату з 01 липня 2011 року по
27 липня 2011 року (часу його відсторонення від виконання покладених на нього обов'язків керівника спілки) та не виплачено компенсацію за невикористані відпустки, які входять до структури заробітної плати (у матеріалах справи такі дані відсутні).
Згідно ст. ст. 74-84 КЗпП України громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки.
Суди попередніх інстанцій встановили, що підприємством
ОСОБА_4 не була виплачена заробітна плата за липень 2011 року, також не було виплачено грошву компенсацію з невикористану відпустку за
2011 рік, а тому дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили фактичні обставини справи, надали належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, а тому дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог КС «Слобода-Кредит», оскільки такі висновки є обґрунтованими та ґрунтуються на матеріалах справи.
Перевіривши доводи касаційних скарг, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційних скарг та залишення без змін рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.
Касаційну скаргу ліквідатора Кредитної спілки «Слобода-Кредит» - Максічко ДмитраОлександровича відхилити.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Кредитної спілки «Слобода-Кредит», арбітражного керуючого - ліквідатора Максичко Дмитра Олександровича, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, зобовʼязання вчинити певні дії за зустрічним позовом Кредитної спілки «Слобода-Кредит» до ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення спостережної ради залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк