Категорія: 39 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.Я.,

суддів Карпук А.К., Подолюка В.А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 20 лютого 2014 року помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка.

Посилаючись на те, що вона з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини навчалася на денній формі навчання в Національному університеті «Юридична академія імені ОСОБА_7» в м. Харкові, а тому просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5В про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено.

Постановлено визначити ОСОБА_5, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_6, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини 2 місяці, який рахувати з дня набрання рішенням законної сили.

В поданій на судове рішення апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність рішення суду із-за порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_5

Апеляційну скаргу відповідача слід задоволити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 20 лютого 2014 року помер спадкодавець ОСОБА_6 (а.с.5, зворот).

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є його дочка позивач по даній справі ОСОБА_5, його дружина ОСОБА_3 відповідач по даній справі та мати спадкодавця ОСОБА_8

Дружина спадкодавця ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_6

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 статті 1222, ч.1 статті 1220, ч.1 статті 1270 ЦК України).

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто ( стаття 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовувала тим, що вона на час смерті свого батька не проживала з ним в м. Луцьку, оскільки з вересня 2012 року постійно проживає в м. Харкові.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини постійно проживала на значній відстані від місця відкриття спадщини і у неї були істотні труднощі на звернення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Проте такі висновки суду зроблені з порушенням вимог закону.

При призначенні особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як убачається із матеріалів справи, спадкоємець ОСОБА_6 помер 20 лютого 2014 року, а з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець ОСОБА_5В звернулася лише 13 серпня 2015 року, тобто через 1 рік і майже 6 місяців після відкриття спадщини.

Сама позивач не заперечувала, що вона була присутня на похоронах батька і після того на протязі шести місяців після смерті спадкодавця також приїздила в м. Луцьк, в тому числі і з метою подання заяви в Пенсійний фонд України для оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника.

Також в судовому засіданні встановлено, що державний нотаріус Другої Луцької нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа, 13 вересня 2014 року направляв на адресу проживання позивача ОСОБА_5 в м. Харкові повідомлення про те, що в Другій Луцькій державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_6 і для прийняття спадщини їй необхідно в судовому порядку поновити строк для подання заяви для прийняття спадщини (а.с.38).

Проте, як було зазначено вище, ОСОБА_5 з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини звернулася лише 13 серпня 2015 року.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що перебування позивачем ОСОБА_5 в період з 20 лютого 2014 року до 20 серпня 2015 року на навчанні в м. Харкові не можна визнати поважною причиною, що унеможливлювала чи в інший спосіб перешкоджала їй здійснити своє право на подання заяви для прийняття спадщини, оскільки, як було встановлено судом, позивач після смерті батька протягом шестимісячного строку неодноразово бувала в м. Луцьку і, крім того, в літній період перебувала на канікулах.

Також обставини, на які посилалася позивач ОСОБА_5 як на обґрунтування своїх вимог, не перешкоджали останній звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за місцем її проживання в м. Харкові з наступним надісланням такої заяви поштою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції із-за порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: