Справа № 461/1108/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/6203/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Шумської Н.Л.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, УДВС ГУЮ у Львівській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 08.11.2013 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1440, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання судових витрат.

Заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 червня 2015 року оскаржило ПАТ КБ «Надра».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 08 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нежитлове приміщення під літерою «А-5», розташованого за адресою площа ОСОБА_7, 31 в м. Дрогобичі Львівської області, що належить на праві власності ОСОБА_4 Вказане житлове приміщення, згідно Договору іпотеки від 05 квітня 2007 року, зареєстрованому в реєстрі №529 передано ОСОБА_4 в іпотеку ПАТ КБ «Надра» в забезпечення виконання зобов»язання ОСОБА_4 за кредитним договором від 05 квітня 2007 року на суму від 150 000 доларів США. Строк дії договору до 04 квітня 2017 року. Підставою для скасування виконавчого напису, судом зазначено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Покликається на приписи ст. ст. 87, 88 ЗУ « Про ноторіат», ст.33 ЗУ «Про іпотеку», перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Відтак, виконавчий напис нотаріуса вчинений відповідно до вимог законодавства.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що наявність заборгованості позивача підтверджується кредитним договором, який не оспорюється та не визнаний недійсним, а заборгованість за ним підтверджується відсутністю сплати чергових платежів за графіком, які цим договором і передбачені та підтверджуються розрахунком заборгованості.

Просить заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представника позивача ОСОБА_3, проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильно встановлених існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 08 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 1440, про звернення стягнення на нежитлове приміщення під літерою «А-5» розташованому на площі ОСОБА_7, 31 в м. Дрогобичі Львівської області (а.с.12).

Вказане нежитлове приміщення належить на праві власності ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради 28 березня 2007 року на підставі рішення №28 від 22.03.2007 року.

Зазначене нежитлове приміщення було передано ОСОБА_4 в іпотеку стягувачу - ПАТ КБ «Надра», на підставі іпотечного договору (а.с.57) укладеного між сторонами 05 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_8, реєстровий номер 529 в забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором №7/МБ-31 від 05.04.2007 року (а.с.54).

За виконавчим написом було запропоновано за рахунок коштів отриманих від реалізації нежитлового приміщення під літерою «А-5», розташованого на площі ОСОБА_7, 31 в м.Дрогобичі Львівської області, задовольнити вимоги стягувача - ПАТ КБ «Надра», загальна сума - 1141877,39 грн.

Також встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_7 від 25 червня 2014 року прийнято до виконання виконавче провадження за цим виконавчим написом (а.с.13).

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника.

В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Таким чином, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором і боржником, а підтвердження безспірності зобов'язання боржника, і тому нотаріус не викликає боржника, не з'ясовує його заперечень проти вимог кредитора.

Даний інститут забезпечує інтереси кредитора, полегшуючи і прискорюючи здійснення його прав при відсутності спору з боку боржника.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Умовою вчинення виконавчого напису є перевірка того, чи немає спору щодо наявності чи змісту зобов'язання або іншої відповідальності між стягувачем і боржником.

Ця умова перевіряється на підставі представлених документів, що вказані в Переліку і які підтверджують існування зобов'язання та безспірність заборгованості. За наявності спору між сторонами нотаріус відмовляє у вчиненні виконавчого напису та роз'яснює порядок стягнення заборгованості у судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року №3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно із ч. ст. 88 вищезазначеного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України 03 березня 2004 року №20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України.

За п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотарісу подається заява , у якій має бути зазначено:

- відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;

- номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи;

- строк, за який має провадитися стягнення;

- інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень (п.283 Інструкції).

Із матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.53) і до заяви додав розрахунок заборгованості станом на 24.09.2013 року (а.с.63-66), копію вимоги - повідомлення про виконання боргових зобов'язань №4918/2-6298 від 25.09.2013 року (а.с.962), копію договору кредит у з додатками та копію договору іпотеки з додатками (а.с.54-59). Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом не вимагалися від банку інші документи.

У заяві банк визначив розмір заборгованості станом на 24.09.2013 року, яка складається з боргу за кредитом 142 649,99 доларів США, що в еквіваленті становить 1 140 177,38 грн. з урахуванням основного боргу у розмірі 107 245,88 доларів США, що в еквіваленті становить 857216,32 грн., відсотків у розмірі 31104,40 доларів США, що в еквіваленті становить 248 617,51 грн., пені у розмірі 2908,93 долари США, що в еквіваленті становить 23251,07 грн., штраф у розмірі 1387,78 доларів США, що в еквіваленті становить 11092,49 грн. а також витрати пов»язані з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн. 00 коп. У вимозі - повідомленні №4918/2-6298 від 25.09.2013 року про погашення заборгованості, яка була направлена боржнику і додана до заяви, сума грошових вимог вказана лише в доларах США, відсутнє посилання на еквівалент в національній валюті, і не відповідає тим сумам, які банк просив стягнути за виконавчим написом, а саме вказано 142 649,99 доларів США загальної заборгованості та 2908, 903 долари США пені за порушення строку сплати ануїтету: з яких основний бор 107 245,88 доларів США, прострочених відсотків 31 104, 40 доларів США, пені 2 908, 93 долари США (а.с.62).

Окрім того, судом апеляційної інстанції оглядалась цивільна справа №442/8924/13-ц, з якої вбачається, що ще 09.09.2011 року банк звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з нього заборгованості за спірним кредитним договором. Станом на день звернення із заявою про вчинення виконавчого напису дана позовна заява розглядалась у суді першої інстанції. Під час розгляду цього позову 11 травня 2012 року провадження по справі було зупинено, оскільки відповідачем в іншому провадженні оскаржувася сам кредитний договір. Рішення по справі про стягнення заборгованості була ухвалено судом першої інстанції лише 14 лютого 2014 року і на даний час оскаржується в апеляційному порядку.

Дані про наявність спору нотаріусу не подавались, однак були встановлені на стадії апеляційного розгляду.

Таким чином, надані банком нотаріусу документи не були безспірними, що суперечить вимогам ст.88 Закону України "Про нотаріат" і ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 35 Закону України "Про іпотеку", що не давало нотаріусу права вчиняти виконавчий напис. Зазначені обставини дають підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів.

Так, нотаріусом не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було з'ясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконалася щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. Крім того, в оскаржуваному виконавчому написі невірно вказано номер облікової картки платника податків ОСОБА_4

А відтак, висновки суду про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вищевказаної нотаріальної дії не був встановлений факт безспірності заборгованості є вірними.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Надра» висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року відсутні

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк « Надра» - відхилити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_9