Справа № 450/2600/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/6311/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецький Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Вирішено стягнути із ОСОБА_4 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 13 794,57 долари США 57 центів, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 163 845,89 гривень 89 коп. Вирішено питання судових витрат.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року оскаржила відповідач ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права та без належного дослідження обставин, які мають значення для справи.

Зазначає, що 09 червня 2006 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №0021/06/6.10-А, згідно умов якого, позивач надав кредит у сумі 33504,00 долари США 00 центів, із кінцевим терміном повернення 08 червня 2012 року, для придбання автомобіля. Позичальник (відповідач) зобов»язувався здійснювати повернення кредитних коштів частинами щомісячно в сумі 466,00 доларів США, а також сплату процентів за фактичний строк користування кредитними коштами самостійно на відкритий ій рахунок. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09 червня 2006 року між АКБ «Форум» (заставодержатель), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_5 було укладено договір застави автомобіля марки «SUZUKI GRAND VITARA», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №921. В період з 31 липня 2006 року і до тепер апелянтом, в межах зазначеного кредитного договору було погашено 35 915, 49 доларів США, з яких: 28 291, 65 доларів США сума на погашення заборгованості по кредиту, 12 623, 84 доларів США сума на погашення процентів за користування кредитними коштами.

Однак, апелянт не має можливості погасити всю суму заборгованості передбачену кредитним договором, що пов»язано із несправедливими його умовами та невідповідністю його чинному законодавству, що тягне за собою його недійсність.

Вважає, що так як кредитні кошти були надані банком для придбання автомобіля, то згідно п. 23 ч.1 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», такий кредит є споживчим і на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, поширюється законодавство України про захист прав споживачів. Крім того, кредитний договір не містить в собі детального розпису загальної вартості кредиту, як і не містить умови цього договору щодо його строковості, платності, зворотності тощо, вирахування того, яку саме суму кредиту дійсно отримав позичальник та яку суму повинен повернути банку.

На думку апелянта, спірний кредитний договір укладений з порушенням встановленого порядку та не містить обов»язкових умов договору передбачених ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Правилами надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представника позивача ОСОБА_3, проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Судом встановлено, що 09 червня 2006 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 0021/06/6.10-А, згідно умов якого, позивач надав кредит у сумі 33504,00 долари США 00 центів, із кінцевим терміном повернення 08 червня 2012 року, для придбання автомобіля. Позичальник (відповідач) зобов»язувався здійснювати повернення кредитних коштів частинами щомісячно в сумі 466,00 доларів США, а також сплату процентів за фактичний строк користування кредитними коштами самостійно на відкритий їй рахунок. Позивач свої зобов»язання виконав, надавши Відповідачу кредитні кошти в сумі 33504,00 долари США 00 центів, що підтверджується заявою на видачу готівки №10199 від 09.06.2006 року.

Зазначені умови кредитного договору позичальником виконано не було, внаслідок чого у неї сформувалась заборгованість перед позивачем, яка включає: прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів 10212,35 (десять тисяч двісті дванадцять) доларів США 35 центів, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 121297 грн. 84 коп; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 3582,22 (три тисячі пятсот вісімдесят два) долари США 22 центи, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 42548 грн. 05 коп.; пеню за несвоєчасну сплату тіла та відсотків - 22309,63 (двадцять дві тисячі триста девять грн. 63 коп.)

У відповідності до положення ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.3.2.5. Кредитного договору, банк має право стягувати з позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов договору. За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у виді пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є законною та обґрунтованою.

У відповідності із ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, яка включає: прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів 10212,35 (десять тисяч двісті дванадцять) доларів США 35 центів, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 121297 грн. 84 коп; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 3582,22 (три тисячі пятсот вісімдесят два) долари США 22 центи, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 42548 грн. 05 коп.; пеню за несвоєчасну сплату тіла та відсотків - 22309,63 (двадцять дві тисячі триста девять грн. 63 коп.).

Окрім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09 червня 2006 року між АКБ «Форум» (заставодержатель), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_5 (заставодавець) було укладено договір застави автомобіля марки «SUZUKI GRAND VITARA», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №921. Згідно умов п.3.4.1. договору застави, заставодержатель має право у випадку невиконання Заставодавцем зобовязань за Кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави шляхом його реалізації.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п.4.2. договору застави, право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобовязань за кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Банк звертався до відповідача ОСОБА_4 з вимогою від 06 березня 2012 №113/3.6.11 у 30-ий строк виконати свої зобовязання за кредитним договором щодо дострокового погашення заборгованості, однак кредитна заборгованість позичальником погашена не була.

Протягом строку дії договору відповідач не неналежно виконував взяті на себе зобов'язань за договором, що стверджується розрахунком заборгованості за договором №0021/06/6.10-А від 09.06.2006 року, укладеним між позивачем та відповідачем, згідно з яким заборгованість позичальника ОСОБА_4 станом на 03.06.2014 року становить: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 10212,35 (десять тисяч двісті дванадцять) доларів США 35 центів, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 121297 грн. 84 коп; прострочена заборгованість за нарахованими процентами- 3582,22 (три тисячі пятсот вісімдесят два) долари США 22 центи, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 42548 грн. 05 коп.; пеня за несвоєчасну сплату тіла та відсотків- 22309,63 (двадцять дві тисячі триста девять грн. 63 коп.)

Вищевказана сума заборгованості на момент винесення рішення судом, сплачена відповідачем на користь позивача не була.

А відтак, висновки суду першої інстанції, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму боргу за договором №0021/06/6.10-А від 09.06.2006 року у розмірі 13794,57 долари США 57 центів, що становить еквівалент за курсом НБУ в національній валюті 163845,89 грн. та стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» штрафні санкції за порушення умов кредитного договору, несвоєчасну сплату нарахованих відсотків в розмірі 22309,63 грн. є вірними.

Кредитний договір в судовому порядку не оспорювався і на даний час є чинним.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідження поданих суду доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч. 3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_7