ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5844/15-ц
Провадження № 2/362/2370/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просив суд визнати за ним в порядку спадкування після ОСОБА_4, померлої 21 жовтня 2014 року, право власності на домоволодіння № 21 по вул. Павлова в с. Плесецьке, Васильківського району, Київської області; земельну ділянку, розташовану по вул. Павлова, 21 в с. Плесецьке, Васильківського району Київської області, площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :01:003:0062; земельну ділянку, розташовану по вул. Павлова, 21 в с. Плесецьке, Васильківського району Київської області, площею 0,3418 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:003:0063; земельну ділянку, розташовану на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, площею 0,37 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий помер: :03:009:0025.

02 грудня 2015 року позивач збільшив заявлені вимоги та просив суд визнати за ним як єдиним спадкоємцем за заповітом складеним 26 липня 2006 року спадкоємцем ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на:

- домоволодіння № 21 по вул. Павлова, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0062, розташовану по вул. Павлова, 21, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку площею 0,3418 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:003:0063, розташовану по вул. Павлова, 21, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку площею 0,3720 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :03:009:0025, розташовану на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після померлої 21 жовтня 2014 року ОСОБА_4 (Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 6 від 19 січня 2006 року) (а.с. 113-119).

Вказуючи на те, що спадкоємцями до майна померлої 21 жовтня 2014 року ОСОБА_4 за заповітом складеним спадкодавцем 20 листопада 2002 року були позивач ОСОБА_1, ОСОБА_5, який помер 31 березня 2009 року, ОСОБА_6, який помер 26 жовтня 2014 року, третя особа ОСОБА_7, яка від належної їй частки у спадщині відмовилася на користь позивача, та ОСОБА_8, після смерті якої за правом представлення є відповідачка ОСОБА_2 Проте, 26 липня 2006 року спадкодавець склала інший заповіт, за яким спадкоємцями є лише позивач та третя особа у справі, яка відмовилася від своєї частки на користь позивача, а тому, вважаючи, що відповідач не має права на спадкування майна, що відкрилося після смерті ОСОБА_4, звернувся до суду із даним позовом.

Позивач в судовому засіданні збільшенні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області 09 грудня 2015 року подала до суду заяву про можливість слухання справи у її відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду (а.с. 126).

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала.

Третя особа 01 грудня 2015 року подала до суду заяву в якій просила суд слухати справу за її відсутності та підтвердила свою відмову від належної їй частки у спадщині на користь брата позивача у справі ОСОБА_1 (а.с. 110).

Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 27 квітня 2014 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 308059 виданим 06 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №199 (а.с. 10).

Сторонами в судовому засіданні визнано, а тому в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, що спадкоємцями до майна померлої є ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, єдиним спадкоємцем до майна якої є відповідачка ОСОБА_2, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, які були одинокими та спадкоємці щодо майна яких відсутні.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-БК № 134710 виданого 23 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 317, 31 березня 2009 року помер ОСОБА_6 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 593762 виданого 29 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 7741, 26 жовтня 2014 року помер ОСОБА_5 (а.с. 11).

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-БК № 326693 виданим 16 лютого 2015 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 3179, 16 лютого 2015 року померла ОСОБА_8 (а.с. 82).

З огляду спадкової справи № 29/2014 до майна померлої 27 квітня 2014 року ОСОБА_4, із заявами про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_8 та ОСОБА_3, яка відмовилася від належної їй частки у спадщині на користь сина спадкодавця ОСОБА_1 (а.с. 39-65).

15 квітня 2015 року позивачу та відповідачці приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 27 квітня 2014 року ОСОБА_4 з підстав відсутності заповіту від 26 липня 2006 року зареєстрованого за реєстровим № 188 виконкомом Плесецької сільської ради (а.с. 9).

Як вбачається з спадкової справи № 29/2014 до майна померлої 27 квітня 2014 року ОСОБА_4, остання за життя склала три заповіти.

Так, 05 квітня 2000 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений сільським головою Плесецької сільської ради Васильківського району, зареєстрований в реєстрі за № 9, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла синам ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 55).

20 листопада 2002 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений сільським головою Плесецької сільської ради Васильківського району, зареєстрований в реєстрі за № 40, яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла в рівних частинах дітям ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_8 (а.с. 56).

Крім того, 26 липня 2006 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Плесецької сільської ради Васильківського району, зареєстрований в реєстрі за № 188, оригінал якого надано в судовому засіданні та наявність якого визнана сторонами, яким заповіла земельну ділянку пай, яка належить їй на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 6 від 19 січня 2006 року площею 4,8400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в рівних частинах дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про нотаріат" до нотаріальних дій, що вчиняються посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів віднесено і посвідчення заповітів.

Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

За вимогами статті 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

В силу ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерт , той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України ).

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (ч. 2 ст. 1223 ЦК України ).

Статтею 1266 ЦК визначені правила спадкування за правом представлення. Згідно з нормами зазначеної статті спадкоємцями за правом представлення можуть бути: внуки, правнуки спадкодавця, прабаба, прадід спадкодавця, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК).

Згідно з ч. 6 ст. 1266 ЦК при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Таким чином, відповідно до ст. 1266 ЦК до спадкування за правом представлення закликаються саме згадані вище особи, а не їхні нащадки; при цьому обмеження ступеня споріднення не допускається лише при спадкуванні по прямій низхідній лінії, родинність за якою визначається виключно від пращура до нащадка.

Вирішуючи спір, суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, виходить із того, що на час відкриття спадщини чинним є заповіт складений спадкодавцем ОСОБА_4 26 липня 2006 року, за яким особисте розпорядження на випадок своєї смерті зроблене лише щодо земельної ділянки паю, яка належала їй на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 6 від 19 січня 2006 року площею 4,8400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями за даним заповітом є позивач та третя особа.

Оскільки даним заповітом в силу ст. 1254 ЦК України було скасовано попередній заповіт, яким є особисте розпорядження спадкодавця від 20 листопада 2002 року щодо всього належного їй майна в рівних частинах між дітьми, то суд приходить до обґрунтованого висновку про спадкування майна, що відкрилося після смерті ОСОБА_4 та права на яке неохоплено заповітом від 26 липня 2006 року, на загальних підставах, тобто в порядку спадкування за законом.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 від належної їй частки у спадщині відмовилася на користь ОСОБА_1, суд дійшов обґрунтованого висновку про спадкування ОСОБА_1 земельної ділянки паю, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 6 від 19 січня 2006 року площею 4,8400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом від 26 липня 2006 року та, приймаючи до уваги кількість спадкоємців які мають право на спадкування майна після смерті ОСОБА_4 за законом, зокрема ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в порядку представлення після смерті ОСОБА_8, які мали право на 1/3 частину спадкового майна кожний, за позивачем підлягає визнанню право власності на 2/3 частини спадкового майна в порядку спадкування за законом до складу якого входять домоволодіння № 21 по вул. Павлова, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області; земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0062, розташована по вул. Павлова, 21, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області; земельну ділянку площею 0,3418 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:003:0063, розташовану по вул. Павлова, 21, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області; земельну ділянку площею 0,3720 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :03:009:0025, розташовану на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1254, 1258, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст.3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлої 21 жовтня 2014 року ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини:

- домоволодіння № 21 по вул. Павлова, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0062, розташовану по вул. Павлова, 21, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку площею 0,3418 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :01:003:0063, розташовану по вул. Павлова, 21, с. Плесецьке, Васильківського району Київської області;

- земельну ділянку площею 0,3720 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № :03:009:0025, розташовану на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 4,84 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування після померлої 21 жовтня 2014 року ОСОБА_4 (Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 6 від 19 січня 2006 року).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 грудня 2015 року.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко