Справа № 464/9142/15-ц
пр.№ 2/464/2638/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30.12.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Теслюка Д.Ю.

за участі секретаря судового засідання Горбач О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою та процентів річних,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача проценти за користування позикою в розмірі 40 834,14 грн. та три проценти річних в розмірі 4 604,49 грн., а всього 45 438,63 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 1 грудня 2009 р. між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала у позивача грошові кошти в розмірі 1 117 200 грн. Відповідач у зазначений у договорі строк позику не повернула та заборгованість становить 361 428 грн. На підставі наведеного, за період з 16 червня 2015 р. по 17 листопада 2015 р. просить стягнути згадані суми.

У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином в порядку ст.ст.75-76 ЦПК України викликалася до суду, а тому згідно зі ст.224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу заочно у її відсутності за наявності у справі достатніх матеріалів, проти чого представник позивача не заперечив.

У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку, з огляду на таке.

Згідно з приписами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, які встановлені рішеннями Сихівського районного суду від 26 листопада 2012 р. (справа №1319/6450/2012), 26 липня 2013 р. (справа №464/3925/13-ц) та від 27 серпня 2014 р. (справа №464/6355/14-ц) та 12 серпня 2015 р. (справа №464/4909/15-ц), що набрали законної сили, не підлягають доказуванню.

Зазначеними рішеннями встановлено, що 1 грудня 2009 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно якого остання отримала у власність грошові кошти у розмірі 1117200 грн. Взяті на себе зобов'язання за договором відповідачка ОСОБА_3 не виконала, чим порушила умови такого, зокрема, не повернула отримані кошти до 1червня 2010 р. Заборгованість станом на 15 червня 2015 р. становить 361 428 грн.

Згідно із вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Виходячи з приписів ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ч.2 цієї статті встановлено випадки, у яких договір позики вважається безпроцентним.

Як вбачається із укладеного між сторонами договору позики, розмір процентів у такому не встановлений. Проте, незважаючи на відсутність розміру процентів, договір, відповідно до ч.2 ст.1048 ЦК України, не є безпроцентним, оскільки сума договору перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, позичальникові не передавалися за договором речі, визначені родовими ознаками. При цьому, у випадку не встановлення договором розміру процентів, розмір таких визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Крім того, за умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунками позивача, виходячи із суми боргу в розмірі 361 428 грн., розмір процентів відповідно до коливань облікової ставки НБУ становить 40 834,14 грн. та три проценти річних становлять 4 604,49 грн. Даний розрахунок відповідачем не заперечено та спростовано, а відтак такий приймається судом до уваги.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач наданим їй правом щодо подання суду письмових заперечень проти позову із зазначенням доказів в таке заперечення відповідно до ст.128 ЦПК України не скористалася, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення проценти за користування позикою в розмірі 40 834,14 грн. та три проценти річних в розмірі 4 604,49 грн., а всього 45 438,63 грн.

Розподіляючи судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 487,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду та документально підтвердженого.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 проценти за користування позикою в розмірі 40 834,14 грн. та три проценти річних в розмірі 4 604,49 грн., а всього 45 438,63 (сорок п'ять тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 487,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.Ю. Теслюк