Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/652/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Федосєєва С.В.
Доповідач - Кабанченко О.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Білич І.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, нажитого під час шлюбу,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, нажитого під час шлюбу.

Задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_3 автомобіль Mitsubishi Outlander, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, № двигуна НОМЕР_8, № кузову - НОМЕР_7, який зареєстрований у ВРЕР-4 УДАІ у м. Києві на ім'я ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов в повному обсязі, відмовити в зустрічному позові. Вважає, що рішення суду першої інстанції, не відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не повно досліджено всі обставини справи, не надано їм належної правової оцінки; у мотивувальній частині рішення не зазначено підстав відмови у задоволенні позовних вимог про поділ майна, визнання права власності на автомобіль Міцубісі Лансер, що є порушенням вимог п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України. Встановлені судом обставини, що було здійснено на підставі показань свідка ОСОБА_4, не відповідають дійсності. Судом не правомірно прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, не розглянуто заявлене клопотання позивача про арешт спірного майна.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 26 червня 1991 року сторони перебували в шлюбі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року шлюб сторін було розірвано (1 том а.с. 8, 9, 11).

Шлюбний договір між ОСОБА_2та ОСОБА_3, інші договори щодо користування спірним майном не укладались.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2005 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна затверджено мирову угоду сторін.

Відповідно до вказаної мирової угоди в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля «Шкода - Фабія», д.н. НОМЕР_2, вартістю 30 000 грн. ( 1 том а.с. 10).

Ухвала суду від 9 листопада 2005 року набрала законної сили, є чинною на даний час.

Після затвердження мирової угоди позивач не вчиняла дій щодо реєстрації за зазначеною мировою угодою свого права власності на 1/2 частину вказаного автомобіля в органах ДАЇ.

Відповідно до відомостей, вказаних у довідці ДАЇ, за результатами пошуку «АМТ фізичних та юридичних осіб» станом на 03 серпня 2009 року право власності на вказаний автомобіль з 10 жовтня 2006 року зареєстровано за гр. ОСОБА_5. (том 1 а.с. 15)

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім'я ОСОБА_3 в 1995 році був зареєстрований причеп марки НОМЕР_10, шасі (рама) № НОМЕР_9, реєстр № НОМЕР_3. (том 1 а.с.13)

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім'я ОСОБА_3 29 вересня 2006 року був зареєстрований автомобіль «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 (том 1 а.с. 19)

Відповідно до відомостей, вказаних у довідці ДАЇ, за результатами пошуку «АМТ фізичних та юридичних осіб» станом на 03 серпня 2009 року відомості відносно вказаного автомобіля неактивні, вказаний автомобіль 06 серпня 2008 року знятий з обліку для реалізації. (том 1 а.с.17)

Відповідно до угоди купівлі-продажу від 06 вересня 2008 року, укладеної на Товарній Біржі «Еверест», зазначений автомобіль проданий ОСОБА_3 ОСОБА_6 (том 1 а.с. 67)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 вказана угода , а також угода купівлі-продажу автомобіля «Шкода - Фабія», укладена відповідачем з ОСОБА_5 11 жовтня 2006 року, були визнані недійсними. (том 1 а.с. 50-52)

Судом встановлено, що на момент розгляду справи автомобілі «Шкода Фабія» та «Міцубісі Лансер» у фактичному володінні позивача чи/або відповідача не знаходяться, з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння чи застосування реституції, як наслідку визнання вказаних угод купівлі-продажу недійсними, позивач та відповідач не зверталися.

Відповідно до відомостей, вказаних у довідці ДАІ, за результатами пошуку «АМТ фізичних та юридичних осіб» станом на 03 серпня 2009 року за ОСОБА_3 28 травня 2008 року був зареєстрований також автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Вказаний запис активний. (том 1 а.с. 16)

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 26 червня 1991 року до 17 червня 2009 року перебувала у шлюбі з відповідачем. В 2005 році судом була затверджена мирова угода між нею і відповідачем, за якою їй було виділено у власність серед іншого майна 1/2 автомобіля «Шкода Фабія», 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 30 000 грн. Після поділу майна сторони продовжували проживати спільно, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У вересні 2006 року ними за спільні кошти був придбаний автомобіль «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4, який було зареєстровано на відповідача, 24 травня 2008 року також за спільні сімейні кошти був придбаний автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. Під час шлюбу був також придбаний автомобільний причеп, вартістю 3 000 грн. Загальну вартість вказаного майна оцінювала в розмірі 222 420 грн. Просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобілів «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4, «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, та на 1/2 частину автомобільного причепу.

30 грудня 2010 року позивач змінила позовні вимоги (1 том а.с. 60-64), просила: визнати за нею право власності та стягнути з ОСОБА_3 1/2 частину вартості майна, набутого під час шлюбу, а саме: на автомобілі «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4, «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, автомобільний причеп № НОМЕР_10, а всього на суму 163 229, 91 грн., а також стягнути з відповідача на її користь матеріальний збиток у сумі 64 968,19 грн., якого їй завдано тим, що відповідачем без її згоди був проданий автомобіль «Шкода-Фабіа», отримані кошти - за 1/2 частину автомобіля, що належала їй за затвердженою судом мировою угодою, відповідач присвоїв, і, на думку позивача, на підставі ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити їй вартість 1/2 частини автомобілю з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 2005 року по грудень 2010 року.

Відповідачем 05 травня 2011 року була подана зустрічна позовна заява про визнання права власності. В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 посилається на те, що після поділу з ОСОБА_2 мировою угодою в 2005 році спільного майна фактично шлюбні відносини між ними припинились. Він проживав окремо в будинку в с. Велика Олександрівка, спільного господарства та спільного бюджету з позивачем не мав . 17 жовтня 2005 року він потрапив на автомобілі «Шкода - Фабія» в аварію, автомобіль був пошкоджений, подальше обслуговування його було витратним . ОСОБА_2 жодних витрат на його ремонт та обслуговування не несла . Вказаний авто був ним проданий та придбаний іншій - «Міцубісі Лансер» , за гроші, які він взяв в борг у ОСОБА_7 Жодних коштів на його придбання ОСОБА_2 не надавала. У подальшому йому запропонували придбати іншій автомобіль «Міцубісі Аутлендер». Відповідної суми кошітв на його придбання не було, але пропозиція була вигідною, що й спонукало його узяти гроші в борг у ОСОБА_4 Саме за ці кошти ним й було придбано автомобіль «Міцубісі Аутлендер». ОСОБА_2 коштів на його придбання не витрачала, автомобіль був придбаний тільки за його особисті кошти, у зв'язку з чим просив автомобіль «Міцубісі Аутлендер». визнати його особистою приватною власністю

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необгрунтованості, вважав, що вимоги про визнання права власності та стягнення з відповідача вартості 1/2 частини спільного майна, стягнення матеріального збитку в сумі 64 968,19 грн. є взаємовиключними, визначення позивачем вартості спірного майн є припущенням та не підтверджено допустимими в даному випадку доказами.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд виходив з наявності договору позики від 28 квітня 2008 року (том 1 а.с. 120), згідно якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 позику в сумі 22 000 дол. США для придбання автомобіля, факт отримання цієї позики та придбання за ці кошти автомобіля «Міцубісі Аутлендер», підтвердив свідок ОСОБА_4, вказаний договір позики є дійсним та виконується сторонами договору, при цьому позивач ОСОБА_2 відмовляється визнавати наявність спільних боргових зобов'язань подружжя за договором позики, а відтак по суті визнає вказані кошти особистою власністю ОСОБА_3, не надала доказів, які б вказували на наявність іншого джерела придбання та наявність в сім'ї такої суми коштів на час придбання вказаного автомобіля, під час придбання вказаного авто вона присутня не була, доказів вартості придбання зазначеного автомобіля не має, зазначена позивачем вартість вказаного автомобіля повністю збігається з сумою позики, будь-яких коштів в погашення зазначеної позики нею не сплачувалося.

Судова колегія не може в повному обсязі погодитись з такими висновками суду, вважає, що вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так відповідно до обставин справи, сторонами під час перебування в шлюбі придбавалось наступне спірне майно, що було зареєстроване за відповідачем.

1. Автомобільний причеп №81024, 1993 року випуску, який на даний час не відчужений, не був включений позивачем при зверненні до суду у 2005 році у перелік майна, що підлягало поділу, і проти поділу якого не заперечував відповідач ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанції.

Дійсна ринкова вартість автомобільного причепу за висновком №8786/14-15 від 02 вересня 2014 року судової автотоварознавчої експертизи становить 2 646,35 грн. (а.с. 163-187 т. 2).

З урахуванням положень ст. 70 ч. 1 СК України вартість частки кожного з подружжя у праві власності на зазначений автопричеп становить 1 323,17 грн.

2. Автомобіль «Шкода - Фабія», д.н. НОМЕР_2, який був поділений сторонами мировою угодою, за умовами якої визнано за позивачем ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля «Шкода - Фабія», д.н. НОМЕР_2, вартістю 30 000 грн. Дана мирова угода була затверджена ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2005 року, проте реєстрація права власності позивача відповідно до умов мирової угоди не проводилась, доказів про те, що відповідачем була сплачена позивачу вартість її частки у праві власності на зазначений автомобіль не надано, а позивачем ця обставина заперечувалась.

11 жовтня 2006 року автомобіль «Шкода - Фабія» був проданий відповідачем ОСОБА_3 за угодою купівлі-продажу гр.. ОСОБА_5

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2010 року, яке набрало законної сили, угода купівлі-продажу автомобіля «Шкода - Фабія», укладена відповідачем з ОСОБА_5 11 жовтня 2006 року, була визнана недійсною з тих підстав, що даний автомобіль, який є спільним майном подружжя, був відчужений відповідачем без згоди позивача. (том 1 а.с. 66).

Проте, після визнання угоди недійсною, автомобіль «Шкода - Фабія» не був повернутий відповідачу, з пояснень сторін встановлено, що вони не звертались із заявами про виконання рішення суду, з вимогами про витребування цього майна.

На час розгляду справи автомобіль «Шкода - Фабія» зареєстрований за гр.. ОСОБА_8 (а.с. 232 т. 2).

3. Автомобіль «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4, придбаний та зареєстрований ім'я ОСОБА_3 29 вересня 2006 року.

06 вересня 2008 року за угодою купівлі-продажу зазначений автомобіль проданий ОСОБА_3 громадянину ОСОБА_6

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2010 року, яке набрало законної сили, угода купівлі-продажу автомобіля «Міцубісі Лансер», укладена відповідачем і ОСОБА_6 6 вересня 2008 року визнана недійсною. При цьому, рішенням суду встановлено, що даний автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя та є спільною сумісною власністю подружжя, відхилені доводи ОСОБА_3, які він підтверджував показаннями свідків та договорами позики, про те, що ним автомобіль був придбаний після припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_2 за його особисті кошти, що були отримані в борг у ОСОБА_4, ОСОБА_7

Проте рішення суду від 17 серпня 2010 року не виконувалось сторонами, автомобіль «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, не був повернутий у володіння відповідача, зареєстрований на час розгляду справи за ОСОБА_6 (а.с. 232 т. 2).

4. 28 травня 2008 року був придбаний та зареєстрований за відповідачем автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Дійсна ринкова вартість зазначеного автомобілю за висновком №8786/14-15 від 02 вересня 2014 року судової автотоварознавчої експертизи становить 119 583, 12 грн. (а.с. 163-187 т. 2).

З урахуванням положень ст. 70 ч. 1 СК України вартість частки кожного з подружжя у праві власності на зазначений автопричеп становить 58 791,56 грн..

Таким чином, на час розгляду справи у володінні відповідача з переліку спірного майна перебуває автомобільний причеп №81024, 1993 року випуску, вартістю 2 646,35 грн., та автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 119 583, 12 грн.

Доводи відповідача про те, що автомобіль «Міцубісі Аутлендер» не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки був придбаний ним після припинення шлюбних стосунків з позивачем, за особисті кошти відповідача, судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що на підтвердження цих обставин належних доказів відповідачем надано не було.

Зокрема, не надавались докази щодо часу припинення шлюбних стосунків між сторонами. В той же час, при встановленні цієї обставини при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання угод купівлі-продажу автомобілів недійсними сторонами надавались докази, на підставі яких рішенням суду в цій справі від 17 серпня 2010 року, яке набрало законної сили, встановлено, що на час придбання автомобілю «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, сторони підтримували шлюбні стосунки, даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, проте був відчужений відповідачем без згоди дружини, обставини щодо придбання автомобілю за власні кошти відповідача, про які він стверджував, судом не встановлені..

Відповідно до пояснень відповідача у судовому засіданні в даній справі кожний наступний автомобіль придбавався за кошти, отримані від продажу попереднього автомобілю, що не спростовано позивачем.

З договору позики, наданого відповідачем, від 28 квітня 2008 року вбачається, що відповідачем було отримано від гр.. ОСОБА_4 104 500 грн. , що становило 17 000 доларів США, для придбання автомобілю «Міцубісі Аутлендер», борг відповідач зобов'язався повернути після продажу автомобілю «Міцубісі Лансер», що, відповідно до розписки ОСОБА_4 від 15 вересня 2008 року на цьому договорі позики, і було виконано відповідачем, та що підтверджує пояснення відповідача про придбання наступних автомобілів за кошти, отримані від продажу попередніх. (а.с. 120 т. 1)

Зважаючи на наведене, судова колегія відхиляє доводи відповідача про те, що автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, був придбаний ним за особисті кошти, які він отримав за договором позики.

Таким чином, автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, є спільним майном подружжя, оскільки був придбаний за грошові кошти, отримані від продажу іншого спільного майна подружжя (автомобілів «Шкода Фабія» та «Міцубісі Лансер»), отже підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відсутні.

Вимоги ОСОБА_2 про поділ автомобілю «Міцубісі Лансер» не можуть бути задоволені, оскільки позивачем не було надано доказів на спростування доводів відповідача про те, що за кошти, отримані від продажу цього автомобілю був придбаний наступний автомобіль «Міцубісі Аутлендер».

Також не можуть бути задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування збитків у розмірі 64 968,19 грн..

Зазначені вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідачем без її згоди був проданий автомобіль «Шкода-Фабіа», отримані кошти - за 1/2 частину автомобіля, що належала їй за затвердженою судом мировою угодою, відповідач присвоїв, у зв'язку з чим на підставі ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити їй вартість 1/2 частини автомобілю з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 2005 року по грудень 2010 року, що становить 64 968,19 грн..

Проте, мировою угодою сторін від 9 листопада 2005 року спільне майно подружжя - автомобіль «Шкода-Фабіа», не було поділене в натурі, на відповідача не було покладено обов'язку сплатити позивачу вартість 1/2 частини автомобіля, отже до правовідносин сторін у даній справі не можуть бути застосовані положення ст. 625 ЦК України.

Враховуючи наведені обставини, судова колегія приходить до висновку про те, що підлягають поділу автомобільний причеп №81024, 1993 року випуску, вартістю 2 646,35 грн., та автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 119 583, 12 грн., які є спільним майном подружжя, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - про стягнення на її користь компенсації вартості її частки в спільному майні в сумі 61 114,73 грн. із залишенням цього майна (автомобільний причеп №81024, 1993 року випуску, автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1) у власності відповідача та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було понесено та документально підтверджено такі судові витрати: судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 2 650 грн., 30 грн., за проведення експертизи 2 975 грн., за надання правової допомоги 2 000 грн., а всього у розмірі 7 555 грн., отже з відповідача на її користь підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 530 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2014 року скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2. до ОСОБА_3 про поділ майна, нажитого під час шлюбу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_5) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_6) компенсацію вартості частки в спільному майні подружжя у розмірі 61 114, 73 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в іншій частині відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2 530 грн.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: