Справа № 636/4461/14-ц
Провадження № 2/636/195/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Слурденко О.І., при секретарі судового засідання Шиловій І.В., розглянувши позовну заяву Харківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, Чугуївської міської ради Харківської області, треті особи: Державна реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області, ДП Чугуєво-Бабчанське лісове господарство, приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про скасування державної реєстрації земельної ділянки і кадастрового номеру, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у первинному стані,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Харківській міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі державного підприємства «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» (далі ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство») звернувся до суду з позовом до Чугуївської міської ради Харківської області, управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про поновлення строків позовної давності і скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номеру, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.03.2001 року та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки у первинному стані.

Зазначав, в ході перевірки у 2014 році встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2011 року ОСОБА_1 придбав земельну ділянку у ОСОБА_2 розміром 0,6 га для веденні особистого підсобного господарства розташовану в Харківській області Чугуївському районі селі Клугіно-Башкирівка вулиця Піщана, яка перебувала у останнього в приватній власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-26-06-032893 від 24.11.1995 року. Цей державний акт був виданий на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 14.09.1995 року за №175/11.

Посилаючись на те, що спірну земельну ділянку передано у власність виконкомом Чугуївською міською радою Харківської області неправомірно і з порушенням вимог Земельного кодексу України (далі ЗК України) та норм Лісового кодексу України (далі ЛК України), оскільки вказана земельна ділянка на час її відчуження перебувала в державній власності та належить до земель лісового фонду, просив: скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та її кадастровий №:66:001:0052 в селі Клугино-Башкирівка по вулиці Піщаній, площею 0,60 га; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31.03.2011 року укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №485; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що зареєстрована на імя ОСОБА_1; повернути земельну ділянку загальною площею 0,60 га за адресою Харківська область Чугуївський район село Клугино-Башкирівка вулиця Піщана - державі в особі ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство», у стані придатному до використання.

Представник Чугуївської міської ради заперечуючи проти позову вказав, що рішення виконкому Чугуївської міської ради від 14.09.1995 року за №175/11, за яким відведена спірна земельна ділянка у приватну власність і на підставі якого в наступному був виданий державний акт на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_2, є законним та прийнято в межах його компетенції, оскільки село Клугино-Башкирівка та усі прилягаючи до нього землі з 1968 року знаходяться в межах міста Чугуєва, є його територією і землями належними до земель населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів). За нормами Земельного Кодексу України, що діяв у 1995 році і на підставі якого приймалося це рішення, на території земель міста не було і по наступний час немає земель загальнодержавної власності в тому числі і земель лісового фонду, тому будь-яку земельну ділянку виконком міської ради мав право виділити у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства. Крім цього на його думку, прокурор просячи поновити строк позовної давності не навів будь-якого мотивованого обґрунтування його пропуску, оскільки більш ніж двадцять років ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відкрито користуються спірною земельною ділянкою. Земельна ділянка огороджена, має певні будівлі і це помітив прокурор тільки у 2014 році. Просив в позові відмовити в повному обсязі.

Представник управління Держземагенства у Чугуївському районі заперечуючи проти позову вказав, що по спливу часу технічна документація на підставі якої була виділена спірна земельна ділянка - не збереглася, але в реєстраційних документах є дані про оформлення та видачу державного акту про право приватної власності на землю у 1995 році на імя ОСОБА_2 та зберігається екземпляр оригіналу цього державного акту. Тобто за умови наявності спору в той час щодо цієї земельної ділянки, такий державний акт би не оформлювався і не видавався. Крім цього спірна земельна ділянка дійсно знаходиться в межах території міста і є землею населеного пункту міста Чугуєва Харківської області, має певну адресу і розташована на вулиці міста.

Представник ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не визнаючи позов по суті, надав письмові заперечення та у судовому засіданні пояснив, що за рішенням виконкому Чугуївської міської ради №175/11 від 14.09.1995 року ОСОБА_2 у приватну власність була передана земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства у відповідності до ст.6 ЗК України (1990 року із змінами у 1992,1993 роках). На підставі цього рішення була виготовлена технічна документація щодо відводу цієї земельної ділянки та в наступному оформлений і виданий державний акт на право приватної власності на землю. Те, що оригінал рішення виконкому та технічна документація не збереглася, не робить державний акт недійсним, оскільки є належним чином завірені копії та відповідна до закону реєстрація державного акту про право приватної власності на землю і оригінал цього акту в державному органі управлінні Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області. Земельною ділянкою ОСОБА_2 і ОСОБА_1 користуються відкрито протягом двадцяти років. У 2011 році ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив цю земельну ділянку. Договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений та в наступному зареєстрований у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, тому будь-яких підстав щодо визнання його недійсним немає. Оскільки у 1995 році, на час видачі Державного акту про право приватної власності на землю, координати земельної ділянки не визначалися і були відсутні в автоматизованій системі державного земельного кадастру, бо вона була створена тільки у 1997 році, в 2010 році ОСОБА_2 замовив відповідну технічну документацію та вніс до земельного кадастру дані про свою земельну ділянку. Таким чином в даний час є Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, який прокурор не оспорює, є реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та в Державному реєстрі прав на нерухоме майно і прокурор не навів будь-яких підстав передбачених Земельним Кодексом України щодо позбавлення власників права приватної власності на земельну ділянку. Він вважає також, що прокурор не надав доказів належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду, оскільки Планшет №5 лісовпорядкування, на який він посилається, виготовлений у 2010 році, а до цього року такого планшету не існувало і те, що ці землі є землями Чугуївської міської ради вказано в самому планшеті. Просив відмовити в позові в повному обсязі.

Представник третьої особи - Державної реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, надавши письмові заперечення на позов, просив замінити їх на реєстраційну службу Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, вважаючи, що такий позов повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства і будь-яких порушень при реєстрації права власності на земельну ділянку допущено не було. Представник реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції надавши заяву про слухання справи без їх участі, просив в позові відмовити, оскільки реєстрація права власності на земельну ділянку відбулася на підставі державного акту про право приватної власності на землю, нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, даних кадастрового номеру земельної ділянки Державного кадастру.

Приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надавши суду письмові пояснення вказала на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був нею посвідчений на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ХР №26-06-032893 від 14.09.1995 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів 24.11.1995 року за №1241, довідки Харківської регіональної філії центру ДЗК від 17.03.2011 року №07/1612, довідки відділу містобудування та архітектури виконкому Чугуївської міської ради від 23.03.2011 року за №14/03-11, з дотриманням вимог чинного законодавства та дорученням всіх необхідних документів та просила слухати справу без її участі.

Представник третьої особи Державного підприємства «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство», підтримуючи позов прокурора, вказував на те, що спірна земельна ділянка віднесена до земель лісового фонду за Планшетом №5 лісовпорядкування від 2010 року, і хоча знаходиться на землях Чугуївської міської ради за цільовим призначенням її користувачем є ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» і без його згоди виділ цієї земельної ділянки у приватну власність був неможливий. При виділі даної земельної ділянки у приватне користування, необхідне переведення земель з однієї категорії до іншої і при цьому змінюється цільове призначення цих земель, тому просив позов задовольнити, оскільки, як він вважає виконком Чугуївської міської ради неправомірно виділив землю.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши узгодження норм законодавства, що діяло на момент виділу спірної земельної ділянки у приватну власність з нормами діючого законодавства на які посилається прокурор, суд надходить до наступного.

За розглядом справи встановлено, що рішенням виконкому Чугуївської міської ради Харківської області №175/11 від 14 вересня 1995 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого підсобного господарства в межах земель населеного пункту міста Чугуєва Харківської області, площею 0,60 га, що розташована в місті Чугуєві по вулиці Піщаній.

24 листопада 1995 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення (ст.2 ЗК України 1990 р., ст.19 ЗК України 2001р.).

Згідно з частинами четвертою статті 2 ЗК України (1990р) віднесення земель до відповідної категорії і переведення їх з однієї категорії до іншої проводиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання х у користування, а в інших випадках органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення обєктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Згідно зі статей 76,77 ЗК України (1990р) землями лісового фонду визначаються землі, вкриті лісом, а також не вкриті лісом, але надані для потреб лісового господарства. Землі лісового фонду використовуються за цільовим призначенням для ведення лісового господарства. Районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів за погодженням із державними органами лісового господарства можуть надавати колективним сільськогосподарським підприємствам, кооперативам, радгоспам, іншим підприємствам, установам, організаціям і громадянам у тимчасове користування землі лісового фонду, що є у користуванні державних лісогосподарських підприємств для сільськогосподарських цілей.

Відповідно до ст.ст.56, 57 ЗК України (2001р) землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

При цьому згідно зі статтею 3 ЗК України (2001р) земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України.

Водночас у пункті 2 статті 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинне базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є обєктом земельних правовідносин, то субєктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України 2001 року).

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний звязок їх використання із лісокористуванням.

Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (пункт 13 статті 46 ЛК України).

Паралельно із земельним кадастром здійснюється облік лісів та ведеться органами лісового господарства державний лісовий кадастр на основі державного земельного кадастру (частина друга статті 49 ЛК України). Державний лісовий кадастр включає: облік якісного і кількісного стану лісового фонду України; поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій; грошову оцінку лісів (у необхідних випадках); інші показники (стаття 51 ЛК України), тобто спірна земельна ділянка повинна була внесена у Державний лісовий кадастр у 1995 році на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно із частиною другою статті 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

За статтею 48 ЛК України в матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного обєкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства обєкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обовязковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Таких документів щодо спірної земельної ділянки станом на 1995 рік, ні прокурор, ні представник ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» при розгляді справи не надали. Надані позивачем усі лісовпорядні документи виготовлені в 2010 році або після без погодження із Чугуївською міською радою.

Згідно з нормами статей 181 - 184, 202 - 204 ЗК України, законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про землеустрій» дані державного земельного кадастру це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, які ґрунтуються на підставі землевпорядної документації.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Тобто ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» станом на 1995 рік повинно було мати планово-картографічні матеріали лісовпорядкування цієї земельної ділянки як користувача, з узгодженням Чугуївською міською радою, як власника землі, і посилання прокурора на такі документи, що виготовленні після 2010 року, є неправомірним. Представник ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство» у судовому засіданні підтвердив відсутність таких документів у 1995 році, оскільки вони були виготовлені тільки у 2010 році.

Таким чином відсутні будь-які докази того, що спірна земельна ділянка перебувала в державній власності та належала до земель лісового фонду у 1995 році на момент прийняття рішення виконкомом Чугуївської міської ради та отримання Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_2, оскільки відсутні належним чином оформлені планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірної земельної ділянки до лісового фонду; відсутні будь-які документи щодо відведення та закріплення спірної земельної ділянки за будь-якими лісовпорядними організаціями.

Правовий режим спірної земельної ділянки, за інформацією Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного Кадастру»від 11.07. 2014 року №07/1254, визначений, як земельної ділянки у місті Чугуєві село Клугіно-Башкирівка Харківської області по вулиці Піщаній на імя ОСОБА_2 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за кадастровим №:66:001:0052, за технічною документацією з землеустрою на підставі рішення виконкому органу місцевого самоврядування №175/11 від 14.09.1994 року, тобто у Державному земельному Кадастрі є повні дані щодо спірної земельної ділянки, тоді як у Лісовому Кадастрі таких даний немає.

У відповідності до правил ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб (або прокурора, в межах повноважень передбачених законом), поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурор, як позивач, вимагаючи скасування державної реєстрації земельної ділянки і кадастрового номеру, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у первинному стані ДП «Чугуєво-Бабчанське лісове господарство», не надав жодних доказів та будь-яких документів станом на 1995 рік щодо належності спірної земельної ділянки, землям саме лісового фонду. Більш того він не ставить під сумнів правомірність оформлення та видачі Державного акту про право приватної власності на землю серії ХР №26-06-032893 від 14.09.1995 року на імя ОСОБА_2, не оспорює рішення виконкому Чугуївської міської ради №175/11 від 14.09.1994 року про передачу земельної ділянки у приватну власність, визнає наявність невідповідності наданих лісовпорядних документів, оскільки в одних документах спірна земельна ділянка розташована на території Чугуївського району, в інших в межах міста Чугуєва, визнає доведеним достовірність даних Земельного Кадастру за яким ця земельна ділянка знаходиться в населеному пункті місті Чугуєві Харківської області. Прокурор визнає, що відповідно до ст.3 ЗК України (1990р) виконком Чугуївської міської ради при передачі земельної ділянки у приватну власність діяв в межах своєї компетенції. За таким, позовні вимоги прокурора містять взаємовиключні суперечності.

За аналізом наведених норм законів та наданих прокурором доказів, суд приходить до висновку, що позов базується на діючому в наступний час законодавстві, без врахування законодавчої бази станом на 1995 рік та відсутності лісовпорядної документації на той час. Крім цього позов заявлений за межами строків позовної давності і прокурор не довів поважність їх пропуску.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.71,74,75,76 Цивільного Кодексу України (1963року), ст.ст.253-255,256,257,260,261,267 ЦК України, ст.ст.6,10,17,22,23,27,36,51,63,77,103 Земельного Кодексу України(1990 року), ст.ст.55-57, ст.ст.78-81,83,90,152,158-161 Земельного Кодексу України (2001 року), ст.ст.4,9,11,12,15,33,49-54 Лісового Кодексу України(1994 року), суд

ВИРІШИВ:

В позові Харківського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, Чугуївської міської ради Харківської області, треті особи: Державна реєстраційна служба Головного управління юстиції у Харківській області, ДП Чугуєво-Бабчанське лісове господарство, приватний нотаріус Чугуївського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про скасування державної реєстрації земельної ділянки і кадастрового номеру, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у первинному стані відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня його проголошення апеляції.

Суддя: