Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 417/144/15-ц
Провадження № 22ц/782/770/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року грудня «16» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Яресько А.В., Єрмаков Ю.В.

за участю секретаря Ткаченко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

виконуючого обовязки прокурора Луганської області

на ухвалу

Марківського районного суду Луганської області від 6 березня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 6 березня 2015 року провадження у справі закрито на підставі частини 5 статті 175, пункту 4 частини 1 статті 205 ЦПК України.

Вказаною ухвалою суд визнав укладену сторонами мирову угоду відповідно до якої за ОСОБА_2 визнається право власності на:

- земельну ділянку площею 0,1945 гектарів, кадастровий номер :17:012:0042, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Першотравневій в смт Марківка Луганської області;

- земельну ділянку площею 0,5655 гектарів, кадастровий номер :17:011:0021, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Першотравневій в смт Марківка Луганської області.

В апеляційній скарзі прокурор Марківського району Луганської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу від 06.04.2015 року скасувати.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Участь прокурора у цивільному процесі регламентована статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, яка передбачає наступне.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор наділений правом ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи. Представництво в суді законних інтересів держави прокурор здійснює у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Таким чином, звернення прокурора з апеляційною скаргою до суду, обумовлено захистом інтересів держави щодо правильного застосування законодавства при вирішені спору та ухвалені судом рішення у конкретній справі.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Проте, даний висновок суду є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що якщо сторони виявили намір укласти мирову угоду, то при необхідності їм може бути надана можливість оформити умови мирової угоди, для чого суд оголошує перерву в судовому засіданні. У разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Так, відповідно ст. 1 «Захист права власності» Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом N 11 ( Протокол ратифіковано Законом N 475/97-ВР від 17.07.97р. - Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до пункту 15 Розділу Х (Перехідні положення) Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2016 року, не допускається : б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, в порядку, визначеному цим Законом.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Про те, що не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, зазначено у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою ПВСУ від 19 березня 2010 року № 2).

За таких обставин, коли на підставі визнаної ухвалою суду мирової угоди, відбувся перехід права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, щодо якою встановлено заборону на продаж, висновок суду про те, що мирова угода не суперечить вимогам закону, є помилковими.

ОСОБА_1 порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі, ухвала Марківського районного суду Луганської області від 6 березня 2015 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконуючого обовязки прокурора Луганської області ~ задовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 6 березня 2015 року про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі ~ скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно направити до Марківського районного суду Луганської області для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: