У х в а л а

іменем україни

4 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гончара В.П., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 9 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі рішення апеляційного суду Полтавської області від 6 лютого 2014 року зменшено розмір аліментів, які стягуються із нього на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_8, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Позивач зазначав, що в його сімейному стані відбулись зміни та збільшилась кількість осіб, які перебувають на його утриманні, що не було враховано апеляційним судом під час розгляду вищезазначеної справи про зменшення розміру аліментів.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_8, з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 9 жовтня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди обґрунтовано виходили із того, що відповідно до вимог ст. 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання сина ОСОБА_8, відсутні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 9 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.П. Гончар

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук