Провадження №2/760/4980/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом відповідно до якого просить:

- скасувати наказ № 13-3/04/20-3к від 05.05.2015 року та поновити на посаді члена Правління Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках»;

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з вслуговування договорів на фінансових ринках» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2015р. до дня поновлення на роботі.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 23.10.2013 року вона працювала в Публічному акціонерному товаристві «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» на посаді члена Правління, що підтверджується записами у трудовій книжці.

Так, в позові вказала, що згідно наказу №13-3/05/26-2вд від 16.04.2015 року їй була надана частина щорічної відпустки з 05 травня 2015 року по 08 травня 2015 року.

Однак, 05.05.2015року її було звільнено з роботи з посади члена Правління на підставі наказу №13- 3/04/20-3к з підстави, передбачених п.3.1.3 розділу 3 Контракту від 23.10.2013р., згідно п.8 ст.36 КЗпП України, причому з наказом про звільнення її було ознайомлено лише 12.05.2015 року, так - як це був перший робочий день після святкових травневих свят.

Вказала, що звільнення відбулося в порушення вимог чинного законодавства, наслідком чого є порушення її конституційних прав.

Крім того, зазначила, що п. 3.1. розділу 3 Контракту від 23.10.2013р. передбачено, що « Банк має право:», а п.3.1.3 вказує що: «Звільнити Керівника у разі закінчення строку дії цього Контракту, достроково за вимогою Керівника, у випадку порушень Керівником законодавства, умов контракту, а також у випадках:

-систематичного невиконання без поважних причин покладених на Керівника обов'язків згідно з п. 2,2 цього Контракту;

-систематичного невиконання рішень Спостережної ради, прийнятих в межах її компетенції, без поважних причин;

-одноразового грубого порушення законодавства чи обов'язків, передбачених трудовим законодавством, умовами цього контракту, що спричинило негативні наслідки;

-хвороби чи інвалідності, що унеможливлюють виконання обов'язків, підтверджених відповідними документами згідно з вимогами законодавства.».

Однак позивачка стверджує, що жодного разу, жодним чином не порушила ні одного з вищевказаних пунктів контракту.

До того ж, вказувала на те, що пункт 6.4. вищевказаного контракту передбачає, що якщо розірвання Контракту здійснюється на підставах, установлених у Контракті, але не передбачених чинним законодавством, то про це зазначається в трудовій книжці Керівника з посиланням на пункт 8 статті 36 Кодексу законів про працю України», однак п.8 ст. 36 КЗпП України передбачає, що підставами припинення трудового договору є: ...підстави, передбачені контрактом.

Таким чином, позивачка стверджуючи, що оскільки нею жодного разу, жодним чином не порушено ні одного з вищевказаних пунктів контракту, то і підстави для її звільнення відсутні, а тому просила позов задовольнити.

Заперечуючи проти заявленого позову, представником відповідача до суду були подані письмові заперечення, в яких на підставу для відмови у задоволенні позову вказано на ту обставину, що 28 квітня 2015 року НБУ було видано Розпорядження №203-р "Про організацію проведення позапланової інспекційної перевірки ПАТ "Розрахунковий центр" у зв'язку з наявністю фактів, які можуть свідчити про проведення ПАТ "Розрахунковий центр" ризикових операцій, що загрожують інтересам вкладників або інших кредиторів ПАТ "Розрахунковий центр".

За результатами перевірки фахівцями НБУ було складено довідку про інспектування банку-юридичної особи від 30.04.2015 року та зроблено висновки, що Банком використовувались схеми опосередкованого кредитування для приховування реального кредитного ризику на одного контрагента. Також інспекторами НБУ встановлено, що обсяги операцій, здійснюваних казначейством, перевищували ліміт повноважень посадової особи, що надавала розпорядження на їх проведення (підписант), що є порушенням норм статуту Розрахункового центру (п. 11,7.3.) та рішення Правління від 21.10.2013 року (протокол №46) про делегування окремих повноважень голові Правління Банку. Так, з урахуванням делегованих повноважень, голова Правління має право у 2015 році вчиняти правочини на суму не більше ніж 106 млн. грн., (10% від балансової вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності).

В той же час, Банк надав кредити на суму, що значно перевищує обсяг зазначених повноважень. Розпорядження на проведення операцій наддавались членом Правління ОСОБА_1 на підставі довіреності, виданої та підписаної головою Правління.

За результатами проведеної НБУ перевірки виконуючим обов'язки голови Правління Банку було видано наказ про проведення службового розслідування щодо фактів, викладених у Довідці НБУ, складеній за результатами перевірки, та з метою виявлення осіб, винних у допущених Банком порушеннях, а також оцінки системи управління ризиками у Банку.

Так, Комісією з розслідування виявлені: порушення законодавства та статуту Розрахункового центру щодо повноважень посадових осіб та порядку прийняття рішень про вчинення значних правочинів; порушення встановлених лімітів на банки-контрагенти, порушення внутрішніх документів Банку щодо організації порядку укладання угод та виконання міжбанківських операцій. Вказані порушення допущені, зокрема, членом Правління ОСОБА_1

Крім того, в письмових запереченнях вказував на ту обставину, що Довідка НБУ про перевірку була складена інспекторами НБУ 30 квітня 2015 року. В той же день ОСОБА_1 була звільнена за рішенням Спостережної ради, до складу якої входять три представника НБУ (який є акціонером Банку, власником частки у статутному капіталі 77,79%), що діють у складі Спостережної ради Банку та голосують на засіданнях відповідно до наданих головою НБУ директив на голосування.

До того ж, зазначили, що 18.08.2015 Дніпровський районний суд м. Києва у справі №755/15547/15-к (за кримінальним провадженням №0000105 від 07.07.2015 за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України) виніс ухвалу про надання органам досудового слідства тимчасового доступу з можливістю вилучення оригіналів документів (також документів з банківською таємницею) щодо фінансових взаємовідносин ПАТ "Розрахунковий центр" з ПАТ «ДІВІ БАНК» та з ПАТ «Український професійний банк», в якій зокрема зазначено, що гарантії за кредитами надавалися членом Правління ОСОБА_1

Відповідно до п. 3.1.3 Контракту Банк має право звільнити Керівника у випадку порушень Керівником законодавства та умов Контракту, зокрема у випадку одноразового грубого порушення законодавства чи обов'язків, передбачених трудовим законодавством, умовами цього Контракту, що спричинило негативні наслідки.

Отже, розірвання трудового договору з позивачкою відбулось на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом, на які не поширюється положення п. 4 ст, 36, ст. 40 та ст. 41 КЗпП України.

Крім того, вказував на те, що у зв'язку з проведенням перевірки Національним банком України з питань віднесених до обов'язків позивача, наказом від 29.04.2015 року № 13- 3 05/35-Івд «Про скасування наказу» наказ про надання їй відпустки скасовано. Проте позивачка відмовилась з ним ознайомлюватись, про що складено відповідний Акт, у зв'язку з чим їй було направлено термінову телеграму за адресою реєстрації.

Виходячи з вищенаведеного вважає, що дострокове припинення Контракту та звільнення позивачки з посади відбулося з дотриманням законодавства України.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.21,24 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Згідно ч.3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін( в тому числі матеріальна ), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно роз'яснень, викладених в п.7 Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст.21 КЗпП). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від

працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту

тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників,

які згідно з законодавством працюють за контрактом (наприклад, керівники підприємств).

Статтею 139 цього кодексу визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової та технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці.

Згідно ст. 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону.

Як вбачається з статуту відповідача ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» є господарським товариством і має організаційно - правову форму акціонерного товариства. Тип акціонерного товариства - публічне. Згідно п. 2.2. статуту банк має права та обов'язки, здійснює свою діяльність відповідно до законодавства України, цього Статуту та внутрішніх положень Банку.

Згідно п. 2.17 статуту банк зобов'язаний: дотримуватися вимог законодавства України; розробляти та здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення ефективної господарської діяльності банку.

Згідно п. 11.1 статуту виконавчим органом банку, що здійснює управління його поточною діяльністю, є правління, а згідно п.11.4 кількісний склад правління становить 6 осіб. До складу правління входять 6 осіб, а саме: голова, два перших заступника голови правління, заступник голови правління, член правління, відповідальний працівник банку за проведення фінансового моніторингу.

Відповідно п. 11.6 статуту повноваження голови та /або членів правління припиняються достроково в разі, в тому числі, настання інших обставин, передбачених договором (контрактом), укладеним між банком та членом правління.

Відповідно до Положення про Правління публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів ПАБ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» 05.08.2013 року №3, викладеного в новій редакції від 22.12.2014 року №2, визначено права та обов'язки правління банку…, а також права, обов'язки та відповідальність членів Правління.

Так, згідно п. 3.2. Положення члени правління зобов'язані: діяти і інтересах банку добросовісно, розумно та не перевищувати своїх повноважень. Обов'язок діяти добросовісно, розумно означає необхідність проявляти сумлінність, обачливість та належну обережність, які особа, кваліфікована належним чином, повинна виявляти на відповідній посаді за подібних обставин

Судом встановлено, що позивачка згідно наказу №12831 від 23.10.2013 була прийнята на посаду члена Правління відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2013 з позивачкою, як членом правління позивача, було укладено трудовий контракт (а.с.5-8).

Наказом №13-3/04/20 -3 к від 05.05.2015 ОСОБА_1 звільнено з посади члена Правління 05.05.2015 року, з підстави, передбаченої п.3.1.3 розділу 3 Контракту від 23.10.2013року відповідно п.8 ст. 36 КЗпП України.

З вказаного наказу вбачається, що підставою стали протокол №3 рішення Спостережної ради від 30.04.20125 року, контракт від 23.10.2013 року.

Як вбачається з зазначеного наказу, позивачка була з ним ознайомлена 12.05.2015 року.

Позивачка, оскаржуючи наказ про звільнення, в обґрунтування своїх вимог зазначає, що нею пункти контракту не порушувалися і у відповідача не було підстав звільняти її за ст.. 36 п.8 КЗпП України.

Проте, таке твердження позивачки спростовується матеріалами справи, з огляду на наступне.

Згідно з ст.. 36 ч.1 п.8 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, в тому числі підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до п. 2.2.2. Трудового договору (Контракту) з членом Правління публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» від 23 жовтня 2013 р., укладеного між позивачем та відповідачем, Керівник (позивач) зобов'язаний виконувати свої функціональні обов'язки визначені Головою Правління Банку відповідно до наказу про розподіл обов'язків між членами правління.

Відповідно до п. 2.2.4. Контракту Керівник зобов'язаний організовувати належне виконання структурними підрозділами, загальне (безпосереднє) керівництво якими здійснює Керівник, завдань та функцій, визначених відповідними положеннями про структурні підрозділи за наявності таких положень, з дотриманням вимог законодавства України, мети, предмету і цілей діяльності Банку, а також здійснювати контроль за їх виконанням.

Відповідно до п. 2.2.7. Контракту Керівник зобов'язаний при виконанні своїх повноважень дотримуватись вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів НБУ.

Відповідно до п. 3.1.3. вказаного контракту банк має право звільнити керівника у разі закінчення строку дії цього контракту , достроково за вимогою керівника, у випадку порушень керівником законодавства, умов контракту, а також у випадках, в тому числі, одноразового грубого порушення законодавства чи обов»язків, передбачених трудовим законодавством, умовами цього контракту, що спричинило негативні наслідки.

Відповідно до наказу Голови Правління публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» № 01-1/01/53-4 від 28.11.2014 «Про розподіл обов»язків між головою та іншими членами правління ПАТ «Розрахунковий центр» до обов'язків позивача було зокрема віднесено вирішення питань роботи казначейства.

Організація, функції діяльності казначейства визначені Положенням про казначейство ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках».

Представники відповідача у судовому засіданні пояснили, що позивачкою вчинено одноразове грубе порушення законодавства, що спричинило негативні наслідки. Суд вважає позицію відповідача обґрунтованою, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем Національного банку України № 180 від 27.04.2015 р.(а.с. 106) було обмежено здійснення ПАТ «Розрахунковий центр» операцій щодо:

-розміщення коштів на кореспондентських рахунках в національній валюті в інших банках (крім кореспондентського рахунку в НБУ, операцій з правочинами з цінними паперами на фондовому ринку (клірингова діяльність);

-розміщення коштів в інших банках шляхом надання кредитів, розміщення депозитів;

-придбання цінних паперів (крім операцій з казначейськими та іншими цінними паперами, що рефінансуються НБУ, та цінними паперами, емітованими НБУ).

Так, у вищезазначеному рішенні було зазначено, що Комісія Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем встановила порушення ПАТ «Розрахунковий центр» вимог пункту 9 постанови Правління Національного банку України від 18.12.2014 р. № 820 «Про зміну порядку формування та зберігання обов'язкових резервів» у частині перевищення обсягу коштів, які перебувають у ПАТ «Розрахунковий центр» на рахунках 1600 «Кореспондентські рахунки банків» та 1602 «Кошти в розрахунках інших банків» над залишком коштів на кореспондентському рахунку ПАТ «Розрахунковий центр» в НБУ на початок операційного дня.

Так, перевищення обсягу коштів, які перебувають у ПАТ «Розрахунковий центр» на рахунках 1600 «Кореспондентські рахунки банків» та 1602 «Кошти в розрахунках інших банків» над залишком коштів на кореспондентському рахунку ПАТ РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» в НБУ на початок операційного дня станом на 01.04.2015 р. становило 74 млн. грн., станом на 09.04.2015 - 70 млн. грн..

Відповідно до п. 9 постанови Правління Національного банку України від 18.12.2014р. № 820 «Про зміну формування та зберігання обов'язкових резервів» залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ "РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР З ОБСЛУГОВУВАННЯ ДОГОВОРІВ НА ФІНАНСОВИХ РИНКАХ" в Національному банку України на початок операційного дня має бути в розмірі, не меншому, ніж загальний обсяг коштів, які перебувають у нього на рахунках 1600 "Кореспондентські рахунки банків" та 1602 "Кошти в розрахунках інших банків".

Як вбачається з матеріалів справи, 28 квітня 2015 року НБУ було видано Розпорядження №203-р "Про організацію проведення позапланової інспекційної перевірки ПАТ "Розрахунковий центр" у зв'язку з наявністю фактів, які можуть свідчити про проведення ПАТ "Розрахунковий центр" ризикових операцій, що загрожують інтересам вкладників або інших кредиторів ПАТ "Розрахунковий центр".

Так, за результатами перевірки фахівцями НБУ було складено довідку про інспектування банку-юридичної особи від 30.04.2015 (далі - Довідка НБУ) та зроблено висновки, що Банком використовувались схеми опосередкованого кредитування для приховування реального кредитного ризику на одного контрагента. Також інспекторами НБУ встановлено, що обсяги операцій, здійснюваних казначейством, перевищували ліміт повноважень посадової особи, що надавала розпорядження на їх проведення (підписант), що є порушенням норм статуту Розрахункового центру (п. 11,7.3.) та рішення Правління від 21.10.2013 року (протокол №46) про делегування окремих повноважень голові Правління Банку. Так, з урахуванням делегованих повноважень, голова Правління має право у 2015 році вчиняти правочини на суму не більше ніж 106 млн.грн, (10% від балансової вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності).

Слід зазначити, що відповідно до п.1.2. Положення про казначейство Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», затвердженого рішенням Правління Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» (Протокол засідання № 15 від 31.03.2014 р.) та викладеного у новій редакції відповідно до рішення Правління Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» (Протокол засідання № 57 від 26.12.2014 р.) одними з основних завдань казначейства є виконання операцій на міжбанківському ринку та регулювання процесів з казначейського бізнесу, включаючи звітні процедури згідно з вимогами НБУ, а також аналіз динаміки залишків коштів на кореспондентських рахунках, руху грошових коштів в розрізі валют; оперативний аналіз валютної позиції Розрахункового центру.

Відповідно до п. 3.11. зазначеного Положення однією з функцій казначейства є дотримання нормативів встановлених НБУ в межах діяльності казначейства (у т.ч. нормативів ліквідності, валютної позиції, інвестування), та оцінка впливу операцій, що проводить казначейство, на інші нормативи Розрахункового центру.

Вирішення питань роботи казначейства, як зазначено вище, було віднесено до обов'язків позивача.

Додатково суд звертає увагу на те, що за результатами проведеної НБУ перевірки виконуючим обов'язки голови Правління Банку було видано наказ про проведення службового розслідування щодо фактів, викладених у Довідці НБУ, складеній за результатами перевірки, та з метою виявлення осіб, винних у допущених Банком порушеннях, а також оцінки системи управління ризиками у Банку.

Так, Комісією з розслідування виявлені:

- Порушення законодавства та статуту Розрахункового центру щодо повноважень посадових осіб та порядку прийняття рішень про вчинення значних правочинів. Порушення допущені, зокрема, членом Правління ОСОБА_1

- Порушення встановлених лімітів на банки-контрагенти. Порушення допущені, зокрема, членом Правління ОСОБА_1

- Порушення внутрішніх документів Банку щодо організації порядку укладання угод та виконання міжбанківських операцій. Порушення допущені, зокрема, членом Правління ОСОБА_1

Також слід зазначити, що Довідка НБУ про перевірку була складена інспекторами НБУ 30 квітня 2015 року. В той же день ОСОБА_1 була звільнена за рішенням Спостережної ради, до складу якої входять три представника НБУ (який є акціонером Банку, власником частки у статутному капіталі 77,79%), що діють у складі Спостережної ради Банку та голосують на засіданнях відповідно до наданих головою НБУ директив на голосування.

За наслідками перевірки відповідача, засіданням Спостережної ради Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» були прийняті відповідні рішення відносно ОСОБА_1, а саме про відсторонення з 28 квітня 2015 року від виконання повноважень члена Правління Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» ОСОБА_1 та звільнення її із займаної посади.

Так, згідно протоколу № 2 позачергового засідання Спостережної ради Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» від 27.04.2015 року, вирішено відсторонити з 28 квітня 2015 року від виконання повноважень члена Правління Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» ОСОБА_1 на підставі ст. 525 Закону України «Про акціонерні товариства» та статуту Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» (а.с. 49).

Згідно протоколу № 3 засідання Спостережної ради Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» від 30 квітня 2015 року (а.с. 45-48) вирішено з 05 травня 2015 року звільнити ОСОБА_1 з посади члена Правління Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» на підставі пунктів 11.6.3 та 11.6.6 Статуту Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», пункту 5.8. Положення про Правління Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», пунктів 3.1.3., 6.2. контрактів.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що вказані негативні наслідки у вигляді заходів впливу НБУ, що мали місце для відповідача, стали наслідком, зокрема, неналежного виконання своїх функцій казначейством. Відповідно, оскільки вирішення питань роботи казначейства, було віднесено до обов'язків позивача, зазначені негативні наслідки стали наслідком неналежного виконання позивачем пп. 2.2.2., 2.2.4 та 2.2.7 Контракту.

Щодо, посилання позивачки на перебування її на лікарняному та у відпустці під час звільнення, та порушення в зв'язку з цим норм чинного законодавства при її звільненні, то суд не приймає такі доводи до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються і до випадків звільнення працівника з підстав передбачених ст. 41 КЗпП України (ч. 3 цієї норми).

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України), які стосуються як передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України випадків, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим, зміст поняття «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» розкрито законодавцем у п. 4 ст. 36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених ст. ст. 40, 41 КЗпП України. Це виключає охоплення змістом терміну «розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена у ст. ст. 40, 41 КЗпП України, або яке законодавець спеціально не визначив як розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином, виходячи з нормативного (а не сутнісного) тлумачення п.п. 4, 8 ст. 36, ч.3 ст. 40, ч. 3 ст. 41, ст. ст. 40, 41 КЗпП України та ураховуючи те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом - п. 8 ст. 36 КЗпП України, а не у зв'язку із звільненням працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу, норми ч. 3 ст. 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється.

Таким чином, судом не встановлено будь-яких порушень під час звільнення позивача із займаної ним посади, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування оспорюваного наказу та поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню також вимоги про стягнення з Відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про визнання звільнення незаконним.

Керуючись ст.ст.21,24, 30, 139, 147, 148-150,221-228,231,233, 237-1 КЗпП України, ст.ст.3-4, 10-11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. А. Усатова