Номер справи 220/1999/15-ц
Номер провадження № 2/220/708/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю серетаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконкому Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Крупської, 10 у селищі Розлив Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.01.2015 року помер її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими спорудами та побудовами, що розташованого по вул. Крупської,10 у с. Розлив Великоновосілківського району Донецької області. За життя чоловіком не було складено заповіту, тому спадкування здійснювалося за законом. Вона є спадкоємцем першої черги за законом і у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою прийняття спадщини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що нею не надано документу, що підтверджує право власності на домоволодіння. В процесі збору документів для оформлення спадщини виявилося, що правовстановлюючих документів на домоволодіння немає. Однак, їй відомо, що у 1988 році всі документи на будинок (технічний паспорт та свідоцтво про право особистої власності на будівлю) вони з чоловіком отримували. Для отримання дублікату загублених документів вона зверталась із відповідними заявами до КП «Великоновосілківське РБТІ» та Реєстраційної служби Великоновосілківського РУЮ, проте у видачі дублікатів їй було відмовлено, оскільки ці органи не уповноважені видавати дублікати правовстановлюючих документів, які належали померлим особам. Зазначене змушує її звернутися до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача - виконкому Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області - в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що відповідно до посвідченої начальником КП «Великоновосілківське РБТІ» копії свідоцтва про право власності на будівлю б/н від 30.06.1988 року, виданого виконавчим комітетом ради народних депутатів Костянтинопільського відділу комунального господарства, ОСОБА_3 належить на праві особистої власності домоволодіння розташоване по вул. Крупської, 10, с-ще Розлив (а.с. 16).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на домоволодіння розташоване по вул. Крупської, 10, с-ще Розлив Великоновосілківського району Донецької області, не зареєстровано (а.с. 32).

18.09.2015 року КП «Великоновосілківське РБТІ» було виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 10 вул. Крупської селище Розлив Великоновосілківський район, відповідно до якого житловий будинок (А-1), побудовано у 1965 році, має загальну площу 55,0 м 2 , з якої 31,1 м 2 житлової, 23,9 м 2 допоміжної. Крім будинку у вказаному домоволодінні маються наступні будівлі: погріб (П-1) побудований у 1984 році, літня кухня (Б-1) у 1984 році, сарай (В-1) побудований у 1986 році, гараж (Г-1) побудований у 1987 році, сарай (Д-1) побудований у 1980 році, сарай (Е-1) побудований у 1990 році, сарай (Ж-1) побудований у 1990 році, сарай (З-1) побудований у 1990 році, сарай (И-1) побудований у 1990 році, душ (К-1) побудований у 1980 році, сарай (С-1) побудований у 1967 році, убиральня (У-1) побудована у 1980 році, яма вигрібна (І) побудована у 1990 році, свердловина (ІІ) побудована у 2005 році, огорожа (№ 3) побудована у 2002 році, ворота (№4) побудовані у 1989 році. Відомості про самочинне будівництво у Технічному паспорті відсутні. Довідкою щодо показників на житловий будинок, господарські будівлі № 10,вул. Крупської в селищі Розлив, Великоновосілківського району, Донецької самочинне будівництво відсутнє (а.с. 12-15).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 І-НО № 896719, виданого виконкомом Костянтинопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 21.01.2015 року, ОСОБА_3 помер 02.01.2015 р. (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_3 (а.с. 7).

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Великоновосілківського району Донецької області від 21.12.2015 р. № 852/01-16, після померлого 02.01.2015 р. ОСОБА_3 була заведена спадкова справа. З заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку на ім.я ОСОБА_2 видавалося 11.08.2015 р. (а.с. 33).

Згідно постанови приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 № 720/02-31 від 26.11.2015 р., позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок, оскільки позивачем не було надано нотаріусу документу, що підтверджує право власності на житловий будинок (а.с. 17).

29.07.2015 року у газеті «Сельский край» № 57 (10939) позивачем розміщено оголошення, згідно якого повідомлялося, що загублені Технічний паспорт та свідоцтво про право особистої власності на будівлю від 30.06.1988 року, розташовану за адресою: с-ще. Розлив,вул. Крупської, 10, виданого на імя ОСОБА_3, вважати недійсним (а.с. 9).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Відповідно до зазначеної Інструкції реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Обєктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі.

На виконання постанови КМУ від 27 лютого 1995 року № 150 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» були прийняті Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Правила встановлювали порядок державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. До обєктів нерухомого майна, що підлягали державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці під окремим порядковим номером на вулиці, площі, провулку; нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); квартири в багатоквартирних будинках.

Зазначені вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Крупської, 10 у селищі Розлив, після смерті її чоловіка ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 174, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216-1220, 1222, 1261 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., з господарськими спорудами, розташований по вул.. Крупської, 10 у селищі Розлив Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 02.01.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина