АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1888/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач: Волошина В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом′янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 457 625,89 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №К-4684823 за умовами якого АТ «Дельта Банк» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 400 000,00 грн. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на рахунок Кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Відповідач порушив умови договору та свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 13.05.2014 утворилася заборгованість відповідача перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №К-4684823 від 16.11.2012 в загальному розмірі 457 625,89 грн..

Заочним рішенням Солом′янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №К-4684823 від 16 листопада 2012 року в загальному розмірі 457 625,89 грн., судовий бір у розмірі 3 654,00 грн., а всього - 461 279,89 грн.

Ухвалою Солом′янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 03.07.2014 року у справі за № 760/11871/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в загальному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що позовні вимоги не підтверджуються належним розрахунком пені у сумі 66 420,08 грн. із зазначенням кількості днів прострочення та суми боргу за кожний день прострочення, розрахунку заборгованості за сумою кредиту у розмірі 349 906,24 грн. та відсотками у сумі 26 899,57 грн. Також не обґрунтовано стягнуто щомісячну комісію за обслуговування кредиту у сумі 14 400,00 грн., на підтвердження своїх вимог банком не надано актів виконаних за цією супутньою послугою робіт. По-друге, сума заборгованості у розмірі 457 625,89 грн., пред'явлена позивачем до стягнення станом на 13 травня 2014 року, однак 19 травня 2014 року відповідачем було здійснено погашення кредитної заборгованості за спірним договором на суму 10 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №35588620 від 19.05.2014, а тому сума боргу на дату подання позову є невідповідною. Крім того, вважає, що заборгованість за кредитом підлягає перерахуванню з вирахуванням з неї сум сплаченої комісії, оскільки положення договору про додаткову оплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать вимогам чинного законодавства України, зокрема ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», а тому є нікчемними. Також судом безпідставно стягнуто з нього судовий збір у розмірі 3 654,00 грн., оскільки він є постраждалим 2 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи та звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.11.2012 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №Е-4684823. За даним договором кредитор (позивач) надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти у сумі 400 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту та сплати всіх платежів не пізніше ніж 15 березня 2018 року (п.1.1. Кредитного договору №К-4684823), а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти і комісії на умова, встановлених договором. Кредит надано на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, відповідно до п. 1.1. кредитного договору (а.с.5-11).

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється у відповідності до графіку платежів, наведеного у додатку №1 до цього договору, який є невід'ємною частиною цього договору. Згідно з пунктом 1.3.2. кредитного договору, позичальник сплачує кредитору щомісячно комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,6% від суми кредиту. Пунктами 3.4 договору визначено, що позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом, нарахованих відповідно до пункту 3.3 кредитного договору шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 11 730,52 грн. у чітко встановлений термін - 16 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступним за місяцем, в якому наданий кредит.

Відповідно до пункту 9.1 кредитного договору за порушення позичальником строків сплати платежів по поверненню кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 1,0% від простроченої суми за кожен день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення відповідачем строків платежів, передбачених п.п. 1.1, 1.4, 3.4, 3.13, 3.15 кредитного договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених кредитним договором.

Кредитор має право вимагати достроково повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісій та штрафів - пункт 8.1. кредитного договору.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором №К-4684823 від 16.11.2012 перед відповідачем виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту у встановлені терміни, сплати процентів за користування кредитом та інші зобов'язання за договором і має прострочену заборгованість.

У зв′язку з тим, що позичальник належним чином не виконував своїх зобов′язань за кредитним договором, кредитор 03.06.2014 пред'явив до боржника позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 13.05.2014 дорівнює сумі 457 625,89 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 349 906,24 грн.; заборгованості по відсоткам 26 899,57 грн.; 14 400,00 грн. - заборгованість за комісією за ведення кредиту; 66 420,08 грн. - щоденна пеня (а.с.19).

Ухвалюючи у справі рішення, суд першої інстанції виходив із того, що зобов′язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тому на підставі статей 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України з боржника на користь кредитора слід стягнути заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що кредитор 03.06.2014 пред'явив до боржника позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 13.05.2014 дорівнює сумі 457 625,89 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 349 906,24 грн.; заборгованості по відсоткам 26 899,57 грн.; 14 400,00 грн. - заборгованість за комісією за ведення кредиту; 66 420,08 грн. - щоденна пеня (а.с.19).

Із долученої відповідачем квитанції № 35588620 вбачається, що відповідачем 19.05.2014 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплачено 10 000,00 грн. та не заперечується позивачем (а.с. 168).

Із наданого на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції розрахунку заборгованості встановлено, що внесені кошти зараховані по черговості в рахунок погашення пені в сумі 8 269,48 грн. та 1 730,52 грн. в рахунок погашення суми кредиту (а.с. 85-86).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що на час пред'явлення позову до суду та ухвалення судом першої інстанції судового рішення залишок за кредитом становить суму - 348 175,72 грн. (349 906,24 грн. - 1 730,52 грн.), а тому в цій частині вимог розмір заборгованості (залишку) за кредитом підлягає зменшенню з 349 906,24 грн. до 348 175,72 грн.

Також, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру та періоду нарахування пені за прострочення строків виконання зобов'язання, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суму пені за період з 18.03.2013 по 12.05.2014, тоді як до суду кредитор звернувся 03.06.2014, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

З урахуванням положень ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що сума пені підлягає обрахуванню за останній рік невиконання основного зобов'язання за період з 03.06.2013 по 03.06.2014. За цей період сума пені, в межах розрахунку, заявленого позивачем у суді першої інстанції, становить 58 150,60 грн., яка складається із пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 32 121,15 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 30 760,26 грн.; пені за несвоєчасне повернення комісії - 15 840,00 грн., а разом 78 721,41 грн. за мінусом сплачених відповідачем платежів в рахунок погашення пені: в сумі 11 847,83 грн. - 20.08.2013, в сумі 453,50 грн. - 30.08.2013, в сумі 8 269,48 грн. - 19.05.2014.

За таких обставин, заочне рішення Солом′янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором за кредитним договором №К-4684823 від 16 листопада 2012 року слід змінити, зменшивши суми заборгованості з 457 625,89 грн. до 447 625,89 грн. В частині стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 26 899,57 грн. та комісії за ведення кредиту у розмірі 14 400,00 грн. за період з 16.11.2012 по 13.05.2014 заочне рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Перевіряючи доводи відповідача про те, що заборгованість за кредитом підлягає перерахуванню з вирахуванням з неї сум сплаченої комісії, оскільки положення договору про додаткову оплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту суперечать вимогам чинного законодавства України, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до приписів статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 1.3.2. кредитного договору сторонами визначено, що позичальник сплачує кредитору щомісячно комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,6% від суми кредиту.

Умови даного пункту договору є чинними, а тому спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.

Твердження відповідача про безпідставне стягнення з нього судового збору у розмірі 3 654,00 грн., оскільки він є постраждалим 2 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи та звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються - позивачі, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

З вищенаведеного вбачається, що звільнення від сплати судового збору передбачено лише у конкретних випадках та виключно за умови звернення даної категорії осіб до суду з позовом. Матеріали справи свідчать про те, що статус ОСОБА_2 у справі - відповідач, тому вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції, правомірно стягнув з відповідача судові витрати, понесені позивачем в зв'язку з розглядом даної справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Солом′янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року змінити шляхом зменшення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитним договором №К-4684823 від 16 листопада 2012 року з 457 625,89 грн. до 455 895,37 грн. В іншій частині рішення Солом′янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: