Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредит Лізинг» (далі - ТОВ «УніКредит Лізинг») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06 вересня 2012 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір фінансового лізингу, згідно з яким лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, комісії, які зазначені в додатку «Тарифи» до цього договору, який є невід'ємною частиною, інші комісії, що передбачені цим договором, та виконувати інші обов'язки, передбачені цим договором. Відповідно до додатку до договору фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року, предметом лізингу є легковий автомобіль АUDI Q7, ціна даного предмету лізингу складає 86 112,72 доларів США, що на день складання цього додатку становить 688 299 грн.

В якості забезпечення виконання умов вказаного договору, 06 вересня 2012 року між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, згідно з яким остання зобов'язалася, як солідарний боржник, сплатити лізингодавцю за його першою вимогою всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу.

04 жовтня 2012 року ТОВ «УніКредит Лізинг» передав ОСОБА_4 транспортний засіб АUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується актом приймання-передачі до договору фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року. Датою повернення/викупу транспортного засобу є 20 вересня 2012 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов договору фінансового лізингу, станом на 18 вересня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 111 319,67 грн, яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» 111 319,67 грн заборгованості за договором фінансового лізингу від 06 вересня 2012 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати оскаржувані ним рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (Субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши дійсні обставини справи, суд першої та апеляційної інстанцій дали належну оцінку зібраним доказам, правильно застосували норми матеріального права, не допустили порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору фінансового лізингу.

Висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів та зводяться до переоцінки досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова