Справа № 201/6370/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому з уточненням своїх позовних вимог посилається на те, що 10 січня 2014 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 44 000 доларів США на строк до 10 грудня 2014 року, що підтверджується розпискою. В зазначений у розписці строк відповідач грошові кошти не повернув. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, проценти за користування сумою позики, річні відсотки від простроченої суми та інфляційні витрати, а всього 1 081 363, 52 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 10 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої останній отримав від позивача у борг грошові кошти в розмірі 44 000 доларів США строком до 10 грудня 2014 року, що підтверджується оригіналом розписки, що долучена до матеріалів справи. Ця форма договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України.

Відповідач своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів позивачу не виконав, грошові кошти не повернув. В звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за договорами позики станом на 14 травня 2015 року виникла заборгованість в сумі 1 081 363, 52 грн. /а.с.33/, яка складається:

- основна сума боргу 688 467, 96 грн.

- проценти за користування сумою позики в розмірі 128 554, 89 грн.

- річні відсотки від простроченої суми в розмірі 8 714, 31 грн.

- інфляційні витрати в розмірі 255 626, 36 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за договором позики від 10 січня 2014 року грошові кошти у розмірі 1 081 363, 52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 081 363, 52 грн., а саме:

688 467, 96 грн. сума основного боргу;

128 554, 89 грн. відсотки за користування позикою;

8 714, 31 грн. річні відсотки від простроченої суми;

255 626, 36 інфляційні витрати.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1сплачений останнім судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О.Демидова