Номер провадження: 22-ц/785/7530/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Ісаєвої Н.В., Журавльова О.Г.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 18893 швейцарських франків з розрахунку 8,990 % річних на строк з 13 серпня 2007 року по 13 серпня 2014 року. Цільове призначення кредиту - особисті потреби.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки № 133602 від 13 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 0 від 13 серпня 2007 року.

Однак, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору, в звязку з чим, станом на 07.12.2012 року за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 167940,90 грн., яка складається: за кредитним договором в розмірі 167580,47 грн.; тіло кредиту в розмірі 125878,48 грн. (14559,95 швейцарських франків), прострочена заборгованість по тілу кредиту - 47426,87 грн. (5485, 71 швейцарських франків), сума заборгованості за відсотками в розмірі 41701,98 грн. (4823,53 швейцарських франків), прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 13718,38 грн. (1586,76 швейцарських франків) , за кредитним договором заборгованість за відсотками в розмірі 360,43 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просиві стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в розмірі 167940,90 грн.

Сторони в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишені без задоволення.

На рішення суду ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

В судове засідання ОСОБА_3 не зявилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, у відповідності до ст. 76 ч. 3 ЦПК України (а.с. 155-156, 157-158, 164, 165, 166).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст.. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст.. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог частини другої ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем наданий розрахунок заборгованості в іноземній валюті та в гривневому еквіваленті, але державною валютою є лише гривня, також не обґрунтовано визначена сума та розмір кредитної заборгованості, не враховано часткове погашення боргу відповідачем, не визначена позиція, щодо заставного майна, а також не повідомлено відповідача про укладання договору уступки прав вимоги.

З наведених підстав, суд першої інстанції зробив висновок про те, що позов не доведений, тому, що розрахунок заборгованості є безпідставний, не підтверджений будь-якими достовірними та безспірними доказами.

Однак з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Статтею 99 Конституції встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_4 держави не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Згідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

Статтями 553, 554 цього Кодексу встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони та ОСОБА_2 з другої сторони, був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 18893 швейцарських франків, строком до 13 серпня 2014 року, під 8,990% річних. Предметом забезпечення кредитного договору є автомобіль марки DAEWOO, модель Nexia державний номер НОМЕР_1 (а.с. 10-17).

Відповідно до графіку погашення кредиту, ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання на погашення кредиту щомісячно у встановленій сумі (а.с. 18-20).

13 серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_3, був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_3 , зобовязалась перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань за кредитним договором (а.с. 22-23).

Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», 08 грудня 2011 року, був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами договору ПАТ «Дельта Банк» придбав права вимоги за кредитами (а.с. 28-29).

Актом прийому-передачі Документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ПАТ «Дельта Банк» прийняв документи про стягнення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2, за № 0 (а.с. 21).

ОСОБА_2, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, пояснив, що він дійсно укладав договір споживчого кредиту з АКІБ «УкрСиббанк», та підписував кожний аркуш договору, був ознайомлений з графіком погашення боргу та який в свою чергу підписав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав кредитні кошти, погодився на всі умови кредитного договору, ОСОБА_3 уклала договір поруки, та зобовязалась відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх умов договору, але в звязку з тяжким станом ОСОБА_2 перестав сплачувати тіло кредиту та відсотки, в звязку з чим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», підлягають задоволенню.

Більш того, судом апеляційної інстанції встановлено, що дійсно ОСОБА_2 з моменту укладання кредитного договору сплачував грошові кошти, що підтверджується квитанціями (а.с. 98-114), але з наданих квитанцій вбачається, що останні платежі ОСОБА_2 були проведені у 2009 році, після чого відповідач перестав сплачувати, посилаючись на тяжкий матеріальний стан, що також підтвердив і сам ОСОБА_2 у суді апеляційної інстанції.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, матеріалами справи встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивачем за подання позову був сплачений судовий збір в розмірі 1683 гривні 01 копійка (а.с. 1) , тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в рівних частках повинні сплатити на користь ПАТ «Дельта Банк» вказані судові витрати.

При поданні апеляційної скарги, ПАТ «Дельта Банк», у відповідності до п.п. 22 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», було звільнено, а тому, як передбачено ст.. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню в рівних частках на користь держави сума у розмірі 839 гривен 70 копійок, по ставці, яка діяла на момент подання апеляційної скарги на 20.08.2015 року.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 17 січня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове.

Позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_5 (МФО 380236, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 167940 (сто шістдесят сім тисяч девятсот сорок) гривен 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ПАТ «ОСОБА_5 (МФО 380236, ) суму судового збору у розмірі 1679 (одну тисячу шістсот сімдесят девять) гривен 41 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь держави суму судового збору у розмірі 839 (вісімсот тридцять девять) гривен 70 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_6