АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2,

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.04.2008 року був укладений кредитний договір № DNG0GA у загальному розмірі 177787,25 доларів США, що на час подання позову до суду еквівалентно 3674862,42 грн., яка складається з: 42400,21 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 31308,48 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 944,03 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 94656,95 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 12,09 доларів США штраф (фіксована частина); 8465,48 доларів США штраф (процентна складова).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 74752 (сімдесят чотири тисячі сімсот пятдесят дві) долари США 72 (сімдесят два) центи, що на час постановлення рішення еквівалентно 1712278 (одному мільйону семистам дванадцяти тисячам двомстам сімдесяти восьми) гривням 03 (трьом) копійкам.

У задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо розміру неустойки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення сторонами не оскаржуване.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, сторони 02 квітня 2008 року уклали кредитний договір № DN81AR03110175 на строк з 02 квітня 2008 року по 02 квітня 2018 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 47100 доларів США, з яких 42000 доларів США на споживчі цілі, а 5100 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, ОСОБА_6 здійснювала повернення кредиту, сплату відсотків та комісії у розмірах менших, ніж передбачено відповідним графіком, та з порушенням строків сплати, внаслідок чого станом на 22 травня 2015 року утворилася прострочена заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22772,32 доларів США, за простроченими відсотками у розмірі 31150,38 доларів США та за простроченою комісією у розмірі 944,03 долари США.

02 квітня 2008 року між банком на ОСОБА_7 , укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель зобовязався відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_6 усіх зобовязань що виникли з кредитного договору.

За ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_7, згідно вимог ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України відповідає перед банківською установою у тому ж обсязі, що і остання, включаючи сплату основного боргу, процентів та неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції правильно вказано, що позивачем з дотриманням вимог п. 5.3, п. 8.4 кредитного договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України здійснене нарахування пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 94565,95 доларів США, а також штрафу у розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 8465,48 доларів США (процентна складова).

Розрахунок пені та штрафу позивачем здійснений арифметично правильно та у межах визначеного п. 5.5 кредитного договору пятирічного строку позовної давності.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 5-8), розмір поточної заборгованості за кредитом становить 19627,89 доларів США, а розмір поточної заборгованості за відсотками 158,1 доларів США.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно розяснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним судом України у постанові № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року, за яким частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Відповідачка ОСОБА_6 в судовому засіданні зробила заяву про зменшення розміру нарахованої їй банком пені та штрафу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що районний суд з урахуванням ставлення відповідачки до виконання своїх зобовязань за кредитним договором; - того факту, що відповідачка після отримання кредиту втратила роботу і на цей час не працевлаштована (а.с. 111)- наявності відомостей про захворювання позивачки, яке потребує постійного медикаментозного лікування та хірургічного втручання, що підтверджується відповідними медичними документами (а.с. 105, 112, 113);- того факту, що неповнолітній член сімї позивачки є інвалідом дитинства, потребує постійного медичного догляду та лікування, що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 101-104, 106-110), виніс законне та обґрунтоване рішення про зменшення загальний розміру пені та штрафу (94656,95 доларів США, 250 грн., 8465,48 доларів США) до еквіваленту 100 доларів США.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: