Справа № 357/7429/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської Ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 27.05.2015 року мотивуючи тим, що він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дочка ОСОБА_4 проживає разом з матірю, а він у добровільному порядку сплачує аліменти на її утримання на користь відповідача. Одразу з моменту розлучення у них з відповідачем почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дитини, її відвідуванні, створюються штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування батька з донькою. Він намагався домовитись про порядок зустрічей з донькою, приділити їй увагу, але це призводить лише до конфліктів з відповідачем. Оскільки відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дочкою, просить суд зобовязати відповідача не чинити перешкоди йому у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною, донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити для нього графік побачень та участі у вихованні спільної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, подала до суду письмові заперечення в яких зазначила, що в період з 06.05.2006 року по 10.08.2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем, від цього шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу до даного часу позивач не виявляв особливого бажання спілкуватися з дочкою та практично не проявляв інтересу до її життя. Проте, розуміючи, що позивач є батьком її дитини, вона ніколи не налаштовувала дівчинку проти нього та не перешкоджала їм бачитись і спілкуватися в ті нечасті періоди, коли позивач виявляв таке бажання. Також, просила врахувати думку дитини при вирішенні даного спору.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позов, просила визначити порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини з батьком відповідно до рішення виконавчого комітету № 420 від 16.11.2015 року.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкуванні не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто поживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку та стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ними алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР України за № 789-ХІІ від 27.02.1991р.) дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

06 травня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб в відділі РАГС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №435. 04.08.2010 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, рішення набрало законної сили 14.08.2010 року, що підтверджено копіє рішення (а.с.47).

Батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 жовтня 2006 року, що видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №1635 ( а.с.3).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу батьків залишився проживати з мамою ОСОБА_2, що підтверджено показами сторін та матеріалами справи ( а.с 48,54).

Відповідно ч.3 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. У разі звернення з позовом до суду припиняється виконання рішення органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що позивач не звертався до Служби у справах дітей Білоцерківської міської Ради Київської області із завою про порушення відповідачем його батьківських прав та визначення порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дочкою, а звернувся до суду даним позовом 27.05.2015 року, що підтверджено матеріалами справи та показами сторін.

Позивачем не надано жодних доказів в підтвердження обставин щодо вчинення відповідачем йому перешкод у спілкуванні з дитиною, не бажання його присутності та створення обставини, через які він не може нормально зустрічатися з дочкою.

10.09.2015 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, в порядку ст. 19 СК України, було зобовязано Службу у справах дітей Білоцерківської міської Ради Київської області надати висновок про визначення участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дочкою ОСОБА_3.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Білоцерківської міської Ради Київської області від 08.10.2015 року №1711/04-31 (а.с.43), 07 жовтня 2015 року позивач та відповідач по справі були запрошенні на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, але на засідання зявилася лише відповідач ОСОБА_2, комісія дійшла висновку, що розглянути належним чином дану справу та винести висновок не можливо.

З Рішення Виконавчого комітету №420 від 16.11.2015 року (а.с.53), вбачається, що 16.11.2015 року Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради розглянуто питання про визначення порядку участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дочкою та визначено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітньою дочкою ОСОБА_3. Дане питання розглядалося комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської Ради 04.11.2015 року в присутності батька малолітньої і комісія дійшла висновку про доцільність встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1: щосуботи з 10-00 годин до 15-00 години.

Представник позивача в обґрунтування вимог щодо зобовязання відповідача не чинити перешкоди позивачу у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою дитиною, донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилається на акт № 1 від 28.11.2015 року ( а.с.62), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету від 28.11.2015 року, у присутності своїх батьків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, прибув о 10 год. 20 хв. за адресою: м. Біла Церква, провулок. Інституцький, 2 кв. 84 з метою побачення зі своєю малолітньою дочкою. Піднявшись до вказаної квартири, двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки колишня дружина ОСОБА_2 не відповідала.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б узгоджувались з даним актом, крім того, до суду не надано підтвердження того, що відповідач була ознайомлена з рішенням виконавчого комітету №420 від 16.11.2015 року.

Згідно характеристики учениці ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.48), ОСОБА_3 навчається в даній школі з першого класу. Навчальним матеріалом володіє на достатньому рівні. На уроках уважна, систематично виконує домашні завдання. Пропусків уроків без поважних причин немає. ОСОБА_4 цікавиться шкільним життям дівчинки, відвідує батьківські збори, індивідуальні консультації вчителя. За час навчання дитини в школі батька на батьківських зборах та індивідуальних консультаціях жодного разу не було.

З акту обстеження умов проживання від 19.10.2015 року ( а.с.54), вбачається, що за результатом бесіди з малолітньою ОСОБА_3, на запитання представника Служби у справах дітей, дитина повідомила, що не памятає коли в останнє батько звертався до неї про зустріч, це було дуже давно. На питання чи бажає вона спілкуватись з батьком відповіла, що на даний час не хоче спілкуватись із батьком, тому що він не піклується про неї.

З наданого відповідачем відео звернення малолітньої ОСОБА_3, які містяться в матеріалах справи, встановлено, що дитина має негативне уявлення про батька, що на думку суду є наслідком тривалої відсутності батька у її житті, відсутності його турботи, виконання батьківських обовязків в обсязі необхідному для повноцінного її розвитку, розвитку її особистості та її уявлення про навколишній світ, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та нормального самоусвідомлення.

Відповідач в письмових запереченнях просить відмовити в задоволенні позову, однак не надала до суду жодних доказів в підтвердження обставин щодо не встановлення порядку спілкування ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Так, відповідно до ст. 158 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати другому з батьків здійснювати свої батьківські права, якщо його спілкування з дитиною не завдає шкоди її фізичному та психічному здоровю, моральному розвитку.

Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, вважає, що спілкування або виховання дитини тим з батьків, який проживає окремо суперечить інтересам дитини він повинен звернутись до суду з вимогою про зміну режиму участі того з батьків, який проживає окремо і в жодному разі не може самостійно перешкоджати вихованню та спілкуванню з дитиною.

Судом встановлено, що відповідач не зверталась до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із завою про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею батька, який проживає окремо та не надала жодних доказів в підтвердження того, що спілкування або виховання дитини батьком суперечить інтересам дитини, завдає шкоди її фізичному та психічному здоровю і моральному розвитку.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині встановлення побачень ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щосуботи в період з 10-00 до 15-00 години, а в частині інших вимог відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача пропорційно до задоволених вимог. Отже, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст.19,141,157,159 Сімейного Кодексу України, ст.9 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР України за № 789-ХІІ від 27.02.1991р.), ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Встановити порядок спілкування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 з малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, щосуботи в період з 10-00 до 15-00 години .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 121,80 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9