28.09.2015 Єдиний унікальний номер 205/5098/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/5098/15-ц
2/205/2330/15

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, у якому просили визнати за ними право власності на 1/9 частину домоволодіння № 25 по вул. Орловській в м/р Таромське у м. Дніпропетровську в порядку спадкування першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 03.12.2004р.

Позовна заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого у м. Дніпропетровську, м/р Таромське, вул. Орловська, 25. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є її діти позивачі у справі та відповідач. Позивачі у встановлений законом шестимісячний строк прийняли спадщину, звернувшись з заявою до Другої ДДНК. У травні 2015 року позивачі звернулись до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримали відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

20.08.2015р. ОСОБА_3 звернувся до Ленінского районного суду м. Дніпропетровська з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, у якому просив визнати за ним право власності на 1/9 частину домоволодіння № 25 по вул. Орловській в м/р Таромське у м. Дніпропетровську в порядку спадкування першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 померлої 03.12.2004р. У судовому засіданні 20.08.2015р. зустрічний позов обєднано в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого у м. Дніпропетровську, м/р Таромське, вул. Орловська, 25. ОСОБА_3 також є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 як її син. ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавцем. У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримав відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

В судове засідання сторони не зявились, натомість подали до суду письмові заяви, в яких просили суд справу розглядати без своєї присутності та задовольнити вимоги первісного та зустрічного позовів.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, натомість подав до суду письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_5 померла 03.12.2004р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, актовий запис № 9479 (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 05.01.2003р., ОСОБА_5, зокрема, належала 1/3 частина домоволодіння № 25, розташованого в м. Дніпропетровську, м/р Таромське, яке складається з: А-1 житловий будинок, шлаков., житловою площею 80,0 кв.м.; Б літня кухня, шлоков.; В сарай шл.блок.; Г погріб; Д вбиральня, цегла; И навіс; № 1-7, І-ІІІ споруди (а.с.4).

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

Оскільки померла ОСОБА_5отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину вищевказаного домоволодіння ще 25.01.2003р., тобто до набрання чинності ЦК України та Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,суд доходить висновку про те, що вона набула право власності на вказану частину домоволодіння.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/3 частина спірногодомоволодіння.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивачі за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом донька та сини спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про народження від 22.01.1950р., 31.01.1955 та 10.09.1958р. (а.с.20-21).

Позивачі за первісним позовом прийняли спадщину після померлої ОСОБА_5, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернулись з заявою до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори.

Позивач за зустрічним позовом також прийняв спадщину після померлої ОСОБА_5, оскільки був зареєстрований у спірній квартирі та постійно проживав разом із спадкодавцем до моменту відкриття спадщини, що підтверджується домовою книгою (а.с.12-14).

Водночас, постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_8 від 27.05.2015р. позивачам за первісним позовом та позивачу за зустрічним позовомвідмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документів на спадкове майно.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 таіснування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів щодо захисту прав ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 як спадкоємців шляхом визнання за ними по 1/9 частині права власності на домоволодіння, розташоване у м. Дніпропетровську, м/р Таромське, вул. Орловська, 25.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (11.01.1950р.н., РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, що померла 03.12.2004р., на 1/9 частину домовлодіння за адресою м. Дніпропетровськ, м/р Таромське, вул. Орловська 25, що складається з: А-1 житловий будинок, шлаков., житловою площею 80,0 кв.м.; Б літня кухня, шлоков.; В сарай шл.блок.; Г погріб; Д вбиральня, цегла; И навіс; № 1-7, І-ІІІ споруди.

Визнати за ОСОБА_2 (01.01.1955р.н., РНОКПП НОМЕР_2) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, що померла 03.12.2004р., на 1/9 частину домовлодіння за адресою м. Дніпропетровськ, м/р Таромське, вул. Орловська 25, що складається з: А-1 житловий будинок, шлаков., житловою площею 80,0 кв.м.; Б літня кухня, шлоков.; В сарай шл.блок.; Г погріб; Д вбиральня, цегла; И навіс; № 1-7, І-ІІІ споруди.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (27.08.1958р.н., РНОКПП НОМЕР_3) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, що померла 03.12.2004р., на 1/9 частину домовлодіння за адресою м. Дніпропетровськ, м/р Таромське, вул. Орловська 25, що складається з: А-1 житловий будинок, шлаков., житловою площею 80,0 кв.м.; Б літня кухня, шлоков.; В сарай шл.блок.; Г погріб; Д вбиральня, цегла; И навіс; № 1-7, І-ІІІ споруди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_10