УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р.Дніпровський районний суд м. Києва

в складі:головуючого: судді Гончарука В.П.

з секретарем Красновою І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 804/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків звернувся ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 804/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги сторона заявника (позивача) мотивує тим, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме тим, що даний спір не підсудний третейському суду в розумінні ст.. 6 Закону України «Про третейські суди», так - як третейські суди мають право розглядати будь - які справи , що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів. У тому числі споживачів послуг банку ( кредитної спілки).

Заявники в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник ПАТ «Універсалбанк» в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення на заяву, в яких просив у задоволенні заяви відмовити з тих підстав, що для його скасування не має підстав, рішення винесене у відповідності до вимог чинного законодавства, надавши до суду свої письмові заперечення, обґрунтовуючи свою позицію тим, що дія ст..6 Закону України « Про третейські суди», на яку посилається заявник не розповсюджується на правовідносини, що виникли між відповідачами та банком, рішення третейського суду винесено з дотриманням норм як матеріального так і процесуального права та просив суд відмовити в задоволені заяви щодо скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи № 803/15 встановив наступне, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», що регламентує оскарження рішення суду слідує, рішення суду є остаточним, і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду також визначені статтею 389-5 ЦПК України.

Також п. 14 ч.1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» визначено підвідомчість третейським судам, відповідно до якої третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011, підтверджено, що саме споживач має звертатися до суду як під час укладення кредитного договору, так і під час виконання договору.

Як убачається з матеріалів третейської справи №804/15, що між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №096-2008-1615.

Відповідно до вказаного договору ( п. 7.1) спори та суперечки в рамках розгляду цього договору , врегульовання яких неможливо досягнути шляхом переговорів, вирішується в судовому порядку, згідно з чинним законодавством України.

22.11.2012 р. між ПАТ «Універсал Банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №096-2008-1615 від 22.05.2008 р., де зокрема зазначено, п. 7.1 що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв»язку з ним , або випливають з нього, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід»ємною частиною даної третейської угоди.

22.11 2012 між ПАТ «Універсал Банк», що є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки б/н, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитом, що виникли з кредитного договору № 096-2008-1615 від 22.05.2008 р

Тобто як вбачається третейське застереження було укладено після вступу в законну силу Закону України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про третейські суди" щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам».

Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, що Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 804/15 прийнято рішення в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Заокну України «Про третейські суди»

Керуючись ст..ст. 15, 30, 209, 212, 215, 389 -1 - 389 -6 ЦПК України, ст. 51 Закону України «Про третейські суди», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 804/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 804/15 від 25.05.2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва у відповідності до вимог ч.1 ст.389 -6 ЦПК України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 10 діб з дня проголошення рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Апеляційного суду міста Києва.

Суддя: