Справа № 2-20/2011 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2011р. Новоселицкий районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Кріган Ю.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Новоселицька державна нотаріальна контора Новоселицького нотаріального округу,

- про визнання не дійсним договору дарування, суд,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що вона в 2004 році тяжко захворіла, перебуваючи в тяжкому матеріальному та моральному становищі, оскільки потребувала сторонньої допомоги, вирішила оформити договір довічного утримання з відповідачем. Разом звернулbсь до Новоселицької державної нотаріальної контори Новоселицького нотаріального округу де 20.02.2004 року був укладений між сторонами даний договір як вона вважала, але так сталось, що фактично був укладений договір дарування за реєстровим №382.

Після укладання договору відповідач іноді навіщав її, забирав від неї необхідні йому речі а саме драбину металеву, ваги на 250 кг., звичайні ваги, позичив у неї гроші в сумі 400 доларів США, не надаючи їй ніякого догляду. Вона вимагаючи від відповідача надати їй належне утримання дізналась від нього, що він є власником будинку, отримавши його в дар і жодних обовязків щодо утримання та догляду до неї не має. Таким чином вона дізналася, що помилково підписала договір дарування, фактично маючи на меті укласти договір довічного утримання.

Позивач посилаючись на ст.. 229 ЦК України, оскільки вона мала на меті укласти договір довічного утримання а помилково уклала договір дарування просить суд, визнати договір дарування житлового будинку по вул.. Заводський 7, с. Динівці, Новоселиць кого району укладений 20.02.2004 року, зареєстрований в реєстрі за №382 не дійсним.

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і пояснила, що вона прожила у фактичних шлюбних відносинах з батьком відповідача ОСОБА_3 Лукяном якій помер у 2002 році. Між сторонами склалися хороші відносини, відповідач надавав їй допомогу по господарству, у звязку з чим за спільною домовленістю було вирішено, що вона подарить йому будинок але щоб він надавав їй допомогу по господарству. Вона мала на меті укласти договір довічного утримання, про що і розповіла і нотаріусу.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що між ними на протязі семи років були хороші відносини, він надавав позивачці необхідну матеріальну та іншу допомогу по господарству як подяку за отриманий в дар будинок. Укладання договору дарування це є ідеєю позивача, вона сама забажала подарити будинок, ніякої домовленості про те щоб він їй надавав допомогу або доглядав її не було.

Представник нотаріальної контори в судовому засіданні суду пояснив, що позов не визнає, не вбачає правових підстав для його задоволення.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона в 2004 році працюючи державним нотаріусом Новоселицького нотаріального округу посвідчила договір дарування житлового будинку між сторонами. На початку 2004 року позивач та відповідач звернулись до нею з питанням, що ОСОБА_1 бажає подарити будинок відповідачу. Позивач не пояснювала їй, що має на меті подарити будинок та отримати від відповідача матеріальну або якусь іншу допомогу. При оформленні договору дарування всі умови договору і зміст договору був розяснений позивачці та розяснено його наслідки, лише після цього вона його підписала.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду показали, що ОСОБА_3 надавав позивачці допомогу по господарству, але останнім часом між ними склалися неприязнені відносини і відповідач перестав допомагати.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 суду показали, що між сторонами на протязі багатьох років склалися хороші відносини, ОСОБА_3 надавав позивачці допомогу по господарству. Будинок був подарований без будь яких обовязків, відповідач надавав допомогу як подяку за отриманий в дар житловий будинок.

Матеріалами справи суд установив, що договором дарування від 20.02.2004 року зареєстрованого в реєстрі за №382 Новоселицького нотаріального округу був посвідчений договір дарування житлового будинку між дарувальником ОСОБА_1 та обдарованою особою ОСОБА_3.

Право власності на житловий будинок розташований по вул.. К. Маркса 7, с. Динівці, Новоселиць кого району, Чернівецької області, відповідно до договору дарування від 20.02.2004 року зареєстрованого в реєстрі за №382 Новоселицького нотаріального округу зареєстровано в Новоселиць кому БТІ, 25.02.2004 року.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст.. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилися щодо обставин, які мають істотне значення, такий право чин може бути визнаний судом недійсним.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року за №9

Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними в абз. 2 п. 19 зазначено, що Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, які виникли з правочину, і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Суд вважає, що зі сторони позивача в судовому засіданні не надані докази, що на час укладання договору мала місце помилка щодо обставин які впливали на укладання договору дарування.

Суд оцінюючи у сукупності пояснення сторін, покази свідків та матеріали цивільної справи дійшов висновку, що між сторонами на час укладання договору склалися правовідносини з приводу надання матеріальної допомоги в утримані позивача, та утримані її житлового будинку. Тому суд приймаючи до уваги, що з даних правових підстав визнання договору не дійсним позивачем позов не заявлявся а суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст..10,58,59,60,61, 208-218, ЦПК України, і на підставі ст..229 ЦК України, суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Новоселицька державна нотаріальна контора Новоселицького нотаріального округу, про визнання не дійсним договору дарування.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: