АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» про розірвання договору про надання споживчого кредиту та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 22.08.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до якого Банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник прийняти, належними чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти в сумі 20 517,00 доларів США та сплатити плату за користування кредитом в порядку та на умовах, зазначених у договорі, що дорівнювала еквіваленту 103 610,85 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. За користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлювалася у розмірі 13% річних, а після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягала перегляду відповідно до умов договору.

На забезпечення виконання грошових зобов'язань позичальника за кредитним договором надається порука ОСОБА_2, згідно договору поруки №135530 від 22.08.2007 р., а також позичальник передав в заставу Банку рухоме майно: транспортний засіб марки ОPEL, моделі ASTRA, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий хетчбек, номер шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. За домовленістю сторін вартість предмету застави становила 103 614,00 грн.

Справа № 752/21652/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1102/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
27.10.2009 р. АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк».

20.04.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» право вимоги заборгованості за договором від 22.08.2007 р. №0.

20.04.2012 р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконала зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї утворилася заборгованість станом на 08.11.2013 р. у розмірі 128 768,14 грн. та, що ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право стягнення заборгованість та задоволення вимог за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмету застави та укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 22.08.2007 р. №0, звернути стягнення на предмет застави, шляхом його продажу укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; надати (визнати) право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу автомобіля під час його укладення з іншою особою покупцем; витребувати у ОСОБА_1: автомобіль, що є предметом застави, комплект ключів від цього транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_1 та передати їх у володіння товариству; надати товариству право (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_1 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, в тому числі повноваження на звернення з письмовою заявою про зняття з обліку, видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля та отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а також на підпис зазначених заяв та на пред'явлення автомобіля для огляду.

ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ТОВ «Вердикт Фінанс» про розірвання договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 22.08.2007 р., та просила стягнути з неї на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за зазначеним договором у розмірі 38 902,80 грн., посилаючись на порушення Банком договору про надання споживчого кредиту щодо порядку повернення кредиту, а саме: п.п. 6.1.2 п.6.1 договору про надання споживчого кредиту від 22.08.2007 р., відповідно до якого сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з подій, що зазначена у п.3.1.2 договору, Банк має право: визнати термін повернення кредиту таким, що зазначена у п.3.1.2 договору, Банк має право: визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пунктом 1.2.2 договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.12.2014 р. позов ТОВ «Вердикт Фінанс» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0від 22.08.2007 р. станом на 08.11.2013 р. у розмірі 128 768,14 грн. звернуто стягнення на користь ТОВ « Вердикт Фінанс» на предмет застави, а саме автомобіль: тип ТЗ: легковий хетчбек, марка ОPEL, модель ASTRA, рік випуску 2007; синій колір, № кузоваНОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вищевказаного автомобіля ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з наданням права підпису від імені відповідача при укладенні договору купівлі-продажу вказаного автомобіля з іншою особою-покупцем, наданням позивачу права від імені відповідача вчиняти усі дії, необхідні для зняття вищевказаного автомобіля з обліку, в тому числі повноваження на звернення з письмовою заявою про зняття з обліку та про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вищевказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, а також на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду.

Зобов'язано ОСОБА_1 передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави, технічний паспорт на вказаний автомобіль та ключі від автомобіля.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Фінанс» про розірвання договору про надання споживчого кредиту та стягнення заборгованості, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» судовий збір у розмірі 1 975,88 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс», а її зустрічний позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначала, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що на підставі договорів факторингу, укладених 20.04.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», а також між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» відбулась передача лише прав вимоги, а не всіх інших правомочностей, що мають місце при універсальному правонаступництві.

Крім того вказувала на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що ТОВ «Кредекс Фінанс» не надав доказів на підтвердження того, що воно є банківською установою та має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії, шляхом надання банківських послуг, в тому числі на здійснення факторингових операцій. Наявність права грошової вимоги не надає право нараховувати відсотки за користування кредитом, оскільки фактор не має ліцензії на надання кредитних послуг і не є банківською установою.

Також посилалась на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги її доводи про порушення Банком умов кредитного договору щодо порядку повернення кредиту, на які вона посилалась як на підставу звернення з зустрічним позовом про розірвання кредитного договору, та на відсутність у матеріалах справи належного розрахунку заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ТОВ «Вердикт Фінанс» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс», суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Вердикт Фінанс» набув у передбаченому законом порядку право вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0, укладеного 22.08.2007 р. між нею та між АКІБ «УкрСиббанк», а ОСОБА_1 порушила зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором, а у позивача право вимоги про стягнення зазначеної заборгованості на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 20 517,00 доларів США на придбання автомобіля, на строк до 22.08.2014 р. зі сплатою 13% річних за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_1 надано в заставу Банку автомобіль: марки ОPEL, легковий хетчбек, модель ASTRA, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

20.04.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «КредексФінанс» право вимоги заборгованості за договором від 22.08.2007 р. №0.

20.04.2012 р. між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/12-КВ, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0.

З розрахунку, наданого ТОВ «Вердикт Фінанс» убачається, що станом на 08.11.2013 р. заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становить 128 768,14 грн., та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 80 012,98 грн., заборгованості за відсотками - 14 612,11 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 16 411,56 грн., пені - 15 331,10 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми кредиту - 2 400,39 грн.

Правильність зазначеного розрахунку ОСОБА_1 не спростувала належними та допустимими доказами. З наданих нею платіжних документів (квитанцій) убачається, що в призначенні платежу зазначено погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором №107, тоді як з АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за№ 0.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках , встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В позовній заяві та в судовому засіданні ОСОБА_1 не навела переконливих доводів та відповідних доказів на підтвердження того, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору щодо порядку повернення кредиту, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні її зустрічного позову про розірвання кредитного договору

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п.2.1 договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 р. Клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») зобов'язується відступити Фактору (ТОВ «Кредекс Фінанс») права вимоги за кредитами, а Фактор зобов'язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором.

Пунктом 1.1 цього договору визначено, що право вимоги за кредитами це право грошової вимоги Клієнта стосовно погашення заборгованості Боржником, що виникає за кредитним(и) договором (ами), а також особами, що надають забезпечення за відповідними договорами забезпечення (договори застави та договори поруки, передбачені у додатку №1).

Предметом договору факторингу №05/12-КВ від 20.04.2012 р., укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс», є зобов'язання Клієнта (ТОВ «Кредекс Фінанс»)відступити Фактору (ТОВ «Вердикт Фінанс») ті ж самі право, які ТОВ «Кредекс Фінанс» придбало у ПАТ «УкрСиббанк».

Таким чином ТОВ «Вердикт Фінанс» має право на звернення стягнення на предмет застави в рахунок заборгованості, а не лише право грошової вимоги.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» договору факторингу вимогам ст.228 ЦК України з огляду на те, що ТОВ «КредексФінанс» не є банківською установою, а тому не має права на укладення договору факторингу, є непереконливими з огляду на наступне.

За змістом ч.3 ст.1079 ЦК України фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа-суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

З свідоцтв про державну реєстрацію фінансової установи убачається, що як ТОВ «Вердикт Фінанс», так і ТОВ «Кредекс Фінанс» мають право надавати фінансові послуги без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, зокрема послуги факторингу.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Розділом 8 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 22.08.2007 р. передбачено право звернення стягнення на предмет застави у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором, в тому числі право Банку на звернення стягнення на предмет застави на підставі рішення суду або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення, зокрема продажу Банком предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою.

Згідно ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення не убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: