Справа № 144/1261/15-ц
Провадження № 2/144/480/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання Кошмелюк А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування за законом,

встановив:

У вересні 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер 13 січня 2015 року в с.Велика Мочулка Теплицького району. Вказала, що відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України як внучка спадкодавця, а вона є спадкоємцем за законом другої черги як рідна сестра, обидві подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач протягом останніх десяти років до смерті ОСОБА_6 не навідувала його, не допомагала йому матеріально та не підтримувала морально при тому, що ОСОБА_6 через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги.

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про зміну позовних вимог, в якій посилаючись на те, що вона як сестра спадкодавця ОСОБА_6 тривалий час опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані, просить змінити черговість спадкування, визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги. Пояснила, що з 2004 року, коли її рідний брат ОСОБА_6 повернувся проживати в с.Велика Мочулка, вона щодня до нього приходила, допомагала йому по господарству, приносила їжу або готувала в нього, допомагала в поточних ремонтах та на городі. Брат проживав на відстані 2 км від її господарства, мав курей, кілька качок, до літа 2014 року у нього були кролі. За цей час він двічі переніс хірургічне втручання, потребував підтримуючого лікування, на яке йшло багато коштів. У нього укорочувалась нога, на 7см стала коротшою, він без палиці не міг хати перейти. Вона піклувалась про нього, так як не хотіла, щоб брат завершив своє життя в будинку престарілих. З 2007 року брат на городі не працював, вона за його гроші наймала людей для обробітку земельної ділянки. Пропонувала, щоб він перейшов проживати в її будинок, але він не хотів. В 2013 році ОСОБА_6 поклав паркан біля свого будинку. Відповідачка дідові не допомагала, рідко навідувалась, мотивуючи тим, що у неї маленькі діти. Останніх три місяці перед смертю ОСОБА_6 з хати не виходив. Заповіту брат не залишив.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала. Пояснила, що після смерті в 1998 році баби, ОСОБА_6 до 2004 року проживав в с.Соболівка з іншою жінкою. В 2008 році помер її батько син ОСОБА_6. З ОСОБА_6 вона підтримувала телефонний зв'язок, перед проводами майже щороку приїжджала в село і на кладовищі впорядковувала могили рідних, навідувала діда. ОСОБА_6 не перебував в безпорадному стані, сам готував їсти, утримував невеличке господарство: курей, качок, кролів. Розповідав, що на паркан витратив 9 тисяч гривень. Позивачка приходила до нього як сестра до брата. Вона пропонувала дідові переїхати до неї в м.Христинівка, однак він не хотів залишати своєї хати.

Свідок ОСОБА_7 у своїх показаннях пояснила суду, що вона працювала соціальним працівником в с.Велика Мочулка, протягом пяти років з 2005 по 2010 рік двічі на тиждень приходила до ОСОБА_6, допомагала йому все, що входило в її обовязки(садила та копала на городі, білила, фарбувала, воду носила, в хаті підмітала і мила підлогу, приносила продукти харчування). Він ходив з палицею подвірям, хворів. Його сестра ОСОБА_1 приносила йому їсти, постійно була біля нього. ОСОБА_6 сам звернувся до сільської ради, щоб йому призначили соціального працівника.

Свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях пояснила суду, що протягом двадцяти років проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, її сусідом був ОСОБА_6. До нього приходили соціальні працівники, сестра ОСОБА_1 допомагала, носила їсти, прала, прибирала, людей наймала для роботи на городі. Вона приходила двічі на день: зранку і вечором. ОСОБА_6 ходив подвірям з палицею, виходив на вулицю, тримав в господарстві качки, кролів. Він скаржився, що вся пенсія йде на ліки, розповідав, що онука приїжджає, щоб він щось дав.

Свідок ОСОБА_9 у своїх показаннях пояснила суду, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, її господарство межує з господарством ОСОБА_6. В 2007 та 2008 роках ОСОБА_6 переніс хірургічні операції. До нього приходили соціальні працівники двічі на тиждень, сестра ОСОБА_1 про нього турбувалась. Самостійно він не міг приготувати їсти чи попрати речі. Поки міг він сам годував курей та кролів, а потім сестра. Він жалівся, що онука не допомагає. Ходив він з палицею, бо одна нога була коротшою. Особисто вона робила ОСОБА_6 уколи, приносила ліки. Паркан біля хати він поставив за свої кошти. За 3-4 місяці до смерті ОСОБА_6 вже не виходив з будинку, вона до нього приходила і їсти принести, і укол зробити, і маззю натерти. Сестра до нього приходила щодня, а їй іти в одну сторону близько півтори години, а як стало гірше, то й ночувала. Без допомоги сестри він не зміг би жити.

Свідок ОСОБА_10 у своїх показаннях пояснив суду, що протягом 2007-2012 років він проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 напроти

- 2 -

господарства ОСОБА_6. В 2008 році ОСОБА_6 в лікарні м.Гайсин провели хірургічну операцію. Сестра ОСОБА_6 ОСОБА_1 наймала його, щоб він завіз автомобілем в ОСОБА_11 та додому, а його мати, яка проживає в цьому місті навідувала в лікарні. Марія здала корову, щоб допомогти йому коштами на операцію. ОСОБА_1 прала, прибирала, на городі у брата працювала, їсти носила. Також, до нього приходили соціальні працівники. У ОСОБА_6 одна нога була коротшою, він довго не міг стояти, ходив з палицею.

Свідок ОСОБА_12 у своїх показаннях пояснила суду, що проживає в м.Гайсин. В 2008 році її син ОСОБА_10 привіз ОСОБА_6 в м.Гайсин на операцію, де йому підшивали грижу та лікували ногу. ОСОБА_1 давала їй гроші, випотрошену птицю, щоб вона варила бульйони і носила в лікарню. За гроші вона купляла ліки для ОСОБА_6, але кому належали гроші їй не відомо.

Свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях пояснив суду, що в 2003-2005 роках він разом з ОСОБА_6 їздили залізницею в м.Христинівка в гості до його онуки. Його мати ОСОБА_1 постійно надавала допомогу братові, сам він теж допомагав дядькові. У дядька в господарстві були кури, качки та кролі, яким він міг зерна насипати. До ОСОБА_6 також приходили соціальні працівники. Коли ОСОБА_6 захотів змінити паркан біля будинку, він його відмовляв, бо це великі витрати. Під час будівництва паркану в 2013 році він приймав безпосередню участь у його спорудженні, возив дядька автомобілем в м.Гайсин по матеріал. З осені 2014 року дядько зліг і до смерті в січні 2015 року був прикутим до ліжка.

Свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях пояснила суду, що ОСОБА_6 був одружений з її сестрою, яка померла в 1998 році. З ОСОБА_6 вона майже щотижня спілкувалась телефоном. Він сам платив людям, які працювали на городі, білили та фарбували. Ще в 2014 році він на базарі продавав кролів. Його сестра ОСОБА_1 нічого не помагала, навідувала його раз чи два в тиждень. За ним доглядали соціальні працівники.

Свідок ОСОБА_15 у своїх показаннях пояснив суду, що ОСОБА_6 тримав в господарстві кролів, птицю, сам ходив до магазину. Навесні 2014 року він возив ОСОБА_6 на залізничну станцію, той їхав до онуки.

Свідок ОСОБА_11 у своїх показаннях пояснила суду, що ОСОБА_6 сам себе обходив. Навесні 2014 року вона разом з донькою ОСОБА_3 приїхали в село прибрати могили на кладовищі перед проводами. ОСОБА_6 був разом з ними, показував місця могил, як потрібно доглянути. В господарстві він тримав курей, кролів. Він розповідав, що сестра приходить раз чи два на тиждень, що він їй дає гроші на хліб, ліки.

Свідок ОСОБА_16 у своїх показаннях пояснила суду, що працює сільським головою. ОСОБА_1 звернулась в сільську раду по питанню спадщини. В довідці, яку вона видала ОСОБА_1, написано інформацію, яку вона не перевіряла, довірилась словам ОСОБА_1. ОСОБА_6 був на обслуговуванні в соціальної служби, але якось він скаржився, що йому недостатнього приходу соціального працівника двічі на тиждень, цікавився влаштуванням одиноких людей в будинки спеціальні.

Свідок ОСОБА_17 у своїх показаннях пояснила суду, що працює секретарем сільської ради. Довідку для ОСОБА_1 писала сільський голова, а вона тільки підписала. Знає, що у ОСОБА_6 в господарстві була птиця, що сестра носила йому їсти, допомагала. Десь днів за два до смерті вона телефоном розмовляла з ОСОБА_6, який цікавився питанням складання заповіту.

Свідок ОСОБА_18 у своїх показаннях пояснила суду, що в січні 2015 року до неї як до сімейного лікаря звернулась ОСОБА_1, оскільки погіршився стан здоровя її брата. Коли вона прийшла за викликом, то він перебував у важкому стані, відмовлявся від їжі, медикаментів. До січня 2015 року до неї як до лікаря ОСОБА_6 не звертався.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в позові необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено 13 січня 2015 року в с.Велика Мочулка Теплицького району у віці 77 років помер ОСОБА_6.

Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Великомочулької сільської ради Теплицького району. Оскільки, за життя ОСОБА_6 не зробив заповідальне розпорядження, спадкоємцями після його смерті є внучка ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України (перша черга) та рідна сестра ОСОБА_1 (друга черга).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У ст. 1262 ЦК України зазначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця.

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а,

- 3 -

отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогу про визнання права на спадкування за законом разом зі спадкоємцем першої черги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що її рідний брат ОСОБА_6 через похилий вік та тяжку хворобу тривалий час перебував у безпорадному стані та потребував матеріального забезпечення та сторонньої допомоги, яку вона йому надавала.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено позовних вимог, а саме не доведено, що ОСОБА_6 перебував в безпорадному стані, що позивач тривалий час матеріально забезпечувала спадкодавця та надавала йому іншу допомогу. ОСОБА_6 хоча і помер в похилому віці(77 років), однак, інвалідність йому не встановлювалась, перенесені дві хірургічні операції в 2007 році(з приводу водянки лівого яєчка) та 2008 році(з приводу грижі, що, однак, не підтверджено медичними документами), та встановлений з 2003 року діагноз з приводу раку нижньої губи, не мали наслідком неспроможність самостійно забезпечувати ним свої потреби. ОСОБА_6 отримував пенсійні виплати в розмірі більшому, ніж ОСОБА_1, крім того, щороку отримував орендну плату за передачу в оренду двох земельних ділянок для сільськогосподарського товарного виробництва. Також, як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_6 не менше як протягом семи років до смерті перебував на обслуговуванні соціальних працівників та отримував послуги на підтримання нормальної життєдіяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,15,60,88,209,213,215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 грудня 2015 року.

СУДДЯ