Справа № 338/1312/14-ц
Провадження № 22-ц/779/457/2015
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Проскурніцького П.І.

секретаря Гавриляк Є.М.

з участю представника апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_3. Вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 29 401,28 грн. матеріальної шкоди та 140 000 грн. заподіяної моральної шкоди, а також 2 000 грн. понесених витрат на правову допомогу. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням в частині стягнення на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 140 000 грн., представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи в наведеній частині, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд значно завищив розмір відшкодування позивачу моральної шкоди та не врахував ту обставину, що злочин вчинено відповідачем не умисно, а також те, що відповідач ОСОБА_5 не має постійного заробітку, сам хворіє на душевну хворобу, крім того, в даний час перебуває в місцях позбавлення волі, що значно ускладнює процес відшкодування шкоди в зазначеному розмірі.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Позивач та його представник доводи апеляційної скарги не визнали, посилаючись на обґрунтованість висновків суду, просили в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи частково позовну вимогу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_5 заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції, врахувавши характер і тривалість страждань позивача, тяжкість заподіяних йому травм, необхідність його лікування з операційним втручанням, істотність вимушених змін у житті позивача, необхідність тривалої реабілітації та постійного медикаментозного лікування, дійшов висновку, що позов в наведеній частині підлягає задоволенню в розмірі 140 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000403, що ОСОБА_5 30.09.2013 року, керуючи автомобілем марки «DAEWOO NEXIA», реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись ділянкою автодороги «Богородчани-Гута» в с. Раковець Богородчанського району, порушив п.п. 1.2, 2.3 «б», 10.1, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_3 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків; закрита черепна - мозкова травма із забоєм головного мозку середнього ступеня важкості, крововиливом під тверду оболонку головного мозку, рани, синці, садна в ділянках голови; садна в ділянках грудної клітки та живота. Згідно із висновком експерта №13 від 30 січня 2014 року відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Закрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку середнього ступеня важкості, крововиливом під тверду оболонку головного мозку, закритий уламковий перелом обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров'я і не є небезпечними для життя у момент спричинення. Решта тілесні ушкодження відносяться до легких.

Вироком Богородчанського районного суду від 04.07.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Вирок суду набрав законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що не потребує доказування в судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_5 ДПТ, внаслідок якої ОСОБА_3 завдано тяжкі тілесні ушкодження, що в свою чергу спричинило останньому матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В п. 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, підлягаючий відшкодуванню позивачу, суд першої інстанції виходив з тяжкості спричинених йому тілесних ушкоджень, фізичних страждань, яких протягом тривалого часу зазнавав та надалі зазнає позивач від отриманих травм та медичних маніпуляцій, а також моральних страждань внаслідок перенесеного нервового потрясіння, пов'язаного із втратою працездатності, оскільки внаслідок заподіяних травм позивач, який був цілком здоровою людиною, кандидатом в майстри спорту з гирьового спорту, втратив можливість до самостійного активного життя, потребує стороннього догляду та допомоги, порушено його нормальний спосіб життя, життєві плани на майбутнє, та вірно дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_3 в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 140 000 грн. Тому рішення суду першої інстанції в наведеній частині є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення в наведеній частині.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Проскурніцький П.І.