Справа № 466/9160/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/6497/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представників позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 її представників ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6, представника ЛКП «Тополя 406» ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ЛКП «Тополя 406», ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради, -

встановила:

В грудні 2014 року позивачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулись в суд з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, ЛКП «Тополя 406», ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради № 598 від 19.07.2013 року. В ході розгляду справи позивачі внесли уточнення та зміни щодо підстав позову.

В обґрунтування позову зазначають, що 19.07.2013 року Виконавчий комітет Львівської міської ОСОБА_2 прийняв рішення № 598 «Про укладення договору житлового найму на квартиру № 133 у будинку № 11 на вул. І. Миколайчука». Як вбачається з п.1 цього рішення житловому приміщенню - за адресою АДРЕСА_1 - в якому позивачі зареєстровані і використовували за призначенням до 19.07.2013р., і використовують та зареєстровані по даний час, надано статус житлової квартири. Пунктом 2 та пп. 3.1 п. 3 зазначеного рішення зобов'язано Шевченківську районну адміністрацію укласти договір житлового найму з гр. ОСОБА_4, а громадян ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 переселити з ліжко-місць та здійснити перереєстрацію в інших кімнатах, що мають статус гуртожитку, тобто без надання іншого постійного жилого приміщення. Вважають, що таке рішення Виконавчого комітету не відповідає Конституції України та Законам України, зокрема п. 1, п. 2 та пп. 3.1 п. З Рішення № 598 від 19.07.2013р., суперечать ст. 19, 21, 24, 33, 47 Конституції України, ст. 9, 58, 61, 109 ЖК України, ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», ч. 1 ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та порушують Конституційне право на житло громадян ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а так само права громадян, які проживають в кім. № 94, № 101, № 115. У зв'язку з наведеними обставинами просять позов задовольнити рішення Виконавчого комітету Львівської міської ОСОБА_2 № 598 від 19.07.2013 року просять скасувати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 17 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради за №598 від 19.07.2013 року відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржили позивачі ОСОБА_8, ОСОБА_9, які в апеляційній скарзі посилаються на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом не було зясовано чи мав виконком Львівської міської ради повноваження від Львівської міської ради, як субєкт права розпорядження комунальною власністю, на здійснення розпорядження кімнатою у гуртожитку змінювати її правовий статус, або інші повноваження на управління вказаним комунальним майном. Крім того стверджують, що судом безпідставно залишено без розгляду клопотання позивачів про витребування у Львівської міської ради ухвалу про передачу повноваження Виконавчому комітету щодо управління майном, а саме приміщення №133 по вул. Миколайчука, 11 у м. Львові. Просять рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задоволити їх позовні вимоги (а.с. 195-200).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення на скаргутретьої особи ОСОБА_4 її представників ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6, а також представника ЛКП «Тополя 406» ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом першої інстанції, 19.07.2013 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийняте рішення № 598 «Про укладення договору житлового найму на квартиру № 133 у будинку № 11 на вул. І. Миколайчука», згідно якого: «З метою впорядкування проживання мешканців приміщень 7-9 поверхів гуртожитку у будинку N11 на вул. ОСОБА_11, реалізації конституційного права на житло, розглянувши звернення громадянки ОСОБА_4 від 21.05.2013 року, вирішено, надати статус житлової квартири, приміщенню № 133 гуртожитку у будинку № 11 на вул. ОСОБА_11, та зобов'язано Шевченківську районну адміністрацію укласти договір житлового найму з громадянкою ОСОБА_4 на квартиру № 133, що складається з однієї кімнати (житл. пл. 16,9 кв. м), спільної кухні та спільних комунальних вигод, у будинку № 11 на вул. ОСОБА_11, на одну особу. Цим же рішенням зобов'язано Львівське комунальне підприємство Тополя-406: переселити з ліжко-місць та здійснити перереєстрацію громадян у будинку № 11 на вул. ОСОБА_: ОСОБА_8- з кімнати № 133 у кімнату № 94, ОСОБА_10 - з кімнати №133 у кімнату №101 ОСОБА_9- з кімнати № 133 у кімнату № 115, п.3.2. Внести зміни до відповідної документації згідно з цим рішенням».

Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.03.2006 року № 396 «Про зміну статусу гуртожитку комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та оформлення договорів житлового найму мешканцям будинку №11 на вул. І.Миколайчука» (зі змінами згідно з рішенням виконкому від 03.10.2008 року № 1049 «Про розгляд протесту прокурора м. Львова від 01.09.2008 № 786 вих») вирішено:1. Надати статус житлового будинку 1-6 поверхам будівлі на вул. І.Миколайчука, 11 для проживання сімей.2. Надати статус гуртожитку. для проживання одиноких 7-9 поверхам будівлі на вул. ОСОБА_11, 11.3. Львівській комунальній міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги спільно з Шевченківською районною адміністрацією укласти договори житлового найму з мешканцями, які проживають та зареєстровані у квартирах будинку № 11 на вул. Миколайчука, 11. (а.с. 89,105).

Вказане рішення виконавчого комітету міської ради від 23.03.2006 року № 396 «Про зміну статусу гуртожитку комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та оформлення договорів житлового найму мешканцям будинку №11 на вул. І.Миколайчука» відповідає нормам чинного законодавства та є законним, що встановлено висновками судових рішень різних судових інстанцій, в тому числі і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.04.2011 року у справі № К-27664/10, та відповідно до положень ст.61 ЦПК України не потребує доказування.

Згідно «Положення про порядок приймання-передачі державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій, у власність територіальної громади м.Львова», затвердженого ухвалою міської ради від 29.04.2004 № 1245, передачі у власність територіальної громади м. Львова підлягають житлові будинки та гуртожитки відомчого житлового фонду (п.4). Власники гуртожитків можуть ініціювати передачу гуртожитку у власність територіальної громади м. Львова після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок та закріплення у ньому житла (п. 4.1.2).

Відтак, вказані рішення визначили утворення 2-х містобудівних одиниць (житлового будинку і гуртожитку) у межах будівлі по вул. Миколайчука, 11 в м. Львові.

В силу рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.05.2008 року № 400 «Про передачу житлового будинку № 11 на вул. Миколайчука, 11 з балансу Львівської комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на баланс ЛКП Тополя-406», (п.1) Львівська комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги передала, а Львівське комунальне підприємство «Тополя-406» прийняло на баланс та технічне обслуговування житловий будинок №11 на вул. ОСОБА_11, що підтверджено відповідним актом приймання-передачі від10 квітня 2008 р. (а.с.90,91-93).

Цим же рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради зобовязано Департамент житлового господарства та інфраструктури укласти договори оренди житла з одинокими мешканцями, які проживають на 7,8,9 поверхах (1-2 блок-секції) у кімнатах для проживання одиноких.

З наведеного вбачається, що рішення виконавчого комітету міської ради від 23.03.2006 року № 396 «Про зміну статусу гуртожитку комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та оформлення договорів житлового найму мешканцям будинку № 11 на вул. І.Миколайчука» та від 03.10.2008 № 1049 «Про розгляд протесту прокурора м.Львова від 01.09.2008 №786 вих», а також рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.05.2008 року № 400 були підставою для прийняття оскаржуваного позивачами рішення виконавчого комітету міської ради від 19.07.2013 року №598 «Про укладення договору житлового найму на квартиру № 133 у будинку № 11 на вул. І.Миколайчука».

Квартира/кімната № 133 по вул. Миколайчука, 11 в м. Львові, розташована на 9-му поверсі, в межах гуртожитку для проживання одиноких.

З матеріалів справи вбачається також, що ОСОБА_4 є одинокою особою, працівником міської дитячої лікарні з 04.10.1994р., станом на 01.11.2006р. перебувала в списку для покращення житлових умов під.№16, а після позитивних рішень щодо покращення житлових умов попередніх черговиків рахується за №1, та має право на поселення в окрему кімнату, В той же час позивачка ОСОБА_9 у вказаному списку перебувала за № 21. (а.с.70,71).

У відповідності до ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, міського голови, виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно положень п. 6 ч.1 ст. 14 ЖК УРСР, виконавчі комітети міських рад у межах і в порядку, встановлених законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства, на території міста здійснюють контроль на підприємствах, в установах, організаціях за станом обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (стаття 41), а також за правильністю розподілу жилих приміщень.

За приписами ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», що є одним із джерел правового регулювання питань забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, забезпечення реалізації конституційного права на житло мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, органи місцевого самоврядування у житловій сфері здійснюють володіння, використання, управління, експлуатації: переданих територіальним громадам згідно з цим Законом гуртожитків (майнових комплексів) (безпосередньо чи через визначеного виконавчим органом ради управителя), організовують їх упорядкування, визначають управителів гуртожитків, а також виконавців житлових і комунальних послуг, вживають необхідних заходів, у межах наданих повноважень, щодо забезпечення, збереження та використання житлового фонду гуртожитків незалежно від форми власності відповідно до цього Закону.

Згідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно п.14 ч.1 ст.18 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках укладають та розривають договори найму житла у гуртожитках, що є власністю відповідних територіальних громад.

Пунктом 19 Типового положення про соціальний гуртожиток для осіб, які потребують соціального захисту затвердженого постаново ю Кабінету міністрів України N 783 від 30 травня 2007 р. Переселення осіб з одного житлового приміщення в інше в межах гуртожитку проводиться за рішенням органу місцевого самоврядування

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виконавчий комітет міської ради діяв на підставі, у межах наданих йому делегованих повноважень та у спосіб, щоо передбачені Конституцією та законами України з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Відповідно до п.3 оскаржуваного рішення виконавчого комітету міської ради № 598 від 19.07.2013 р. передбачене переселення кожного з позивачів із ліжко-місць з кімнати гуртожитку житл.пл.16,9 кв.м., де проживало троє осіб (що є менше встановленої постановою КМУ N 219 від 19 березня 2008 р. мінімальної норми забезпечення соціальним житлом в Україні на 1 людину, яка становить 6 кв. метрів) на ліжко-місця в інші кімнати, тобто, із наданням іншого жилого приміщення. Таким чином, таке переселення, а відтак і оспорюване рішення виконкому, жодним чином не порушує житлових прав позивачів.

Судом взято до уваги і те, що аналогічні рішення виконавчим комітетом щодо позивачки ОСОБА_9 приймалися 18.06.2010 р. за №731 (щодо переселення ОСОБА_9. з ліжко-місця у приміщення гуртожитку та здійснення перереєстрації, зокрема з кімнати № 129 у кімнату №131, надання статусу житлової квартири приміщенню гуртожитку № 129 та укладення договору житлового найму зі ОСОБА_12 на квартиру №129) та 29.03.2011 р. за № 356 (щодо переселення ОСОБА_9 з ліжко-місця і здійснення перереєстрації, зокрема з кімнати № 131 у кімнату № 133, надання статусу житлової квартири приміщенню гуртожитку № 131 та укладення договору житлового найму із ОСОБА_13 на квартиру № 131) фактично на тих же правових умовах, та ОСОБА_9 такі рішення не оскаржувала.

Крім того, як вбачається із довідок форми № 2 з місця проживання про склад сім'ї і прописки від 26.05.2014 року за №828, від 30.05.2014 за №916, від 12.06.2014 за № 1091, складених відповідно ЛКП-Північне-411 ВЖГ Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради, ЛКП «Південне» ВЖГ Франківської райадміністрації ЛМР, ЛКП «Старий Сихів» ВЖГ Сихівської райадміністрації ЛМР, слідує що сім'ї мешканців спірної кімнати №133 в гуртожитку на вул. І.Миколайчука, буд.11 забезпечені житлом: ОСОБА_8 - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_9 - АДРЕСА_3 (загальною площею 47,80 кв.м. та житловою площею 30,40 кв.м.); ОСОБА_14 - АДРЕСА_4 (загальною площею 68,00 кв.м. та житловою площею 41,00 кв.м.) (а.с.81, 82,110).

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд першої інстанції вірно виходив із того, що виконавчий комітет Львівської міської ради, діючи в межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", прийняв рішення №598 від 19 липня 2013 року з метою покращення житлових умов мешканців гуртожитку по вул.Миколайчука,11. При цьому прийняте рішення про переселення мешканців приміщення № 133 гуртожитку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інші кімнати цього ж гуртожитку не порушує їх законних прав та інтересів і прийнято в межах діючого законодавства.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно і правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального і процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_14