Справа № 473/1189/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"16" грудня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.,

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

спеціаліста - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2015 року позивач ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та компенсації моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.01.2015 року з вини ОСОБА_4 відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зіткнулися автомобіль НОМЕР_1, який належить йому та автомобіль НОМЕР_2. Внаслідок чого його автомобілю завдано механічні пошкодження, за результатами висновку про оцінку вартості збитків, завданих внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобілю становить - 2015269 грн.

Крім цього, позивач внаслідок протиправних дій відповідача зазнав моральних страждань, грошовий еквівалент яких він оцінив в 4 000 грн.

Ухвалою суду від 05.05.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено - Страхову компанію АСКО-Медсервіс

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, його представник -адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні надала уточнену позовну заяву, в якій, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 201526 грн. відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП та 4000 грн. моральної шкоди, позовну заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, як вбачається з наданих ним письмових заперечень, позовні вимоги не визнає, зазначаючи, що звіт про оцінку вартості (розмір) збитків, завданих внаслідок пошкодження автомобілю НОМЕР_1, є необєктивним, необґрунтованим, ціни вказані у звіті завищеними, крім того він містить суперечливі дані. Позовні вимоги в частині компенсування моральної шкоди вважає недоведеними та безпідставними, тому просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Страхової компанії «АСКО-Медсервіс» в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

12 січня 2015 року о 16 годині 20 хвилин, виїжджаючи з смт. Врадіївка Миколаївської області, на нерегульованому перехресті з автодорогою «Кіровоград-Платоново», водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Ніссан Мурано», реєстраційний номер НОМЕР_3, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», не надав дороги транспортному засобу «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5, який наближався до вказаного перехрестя головною дорогою, внаслідок чого допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, які зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої вставлено ці обставини.

Так постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.02.2015 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП ( а.с. 7), тобто обставини, встановлені вказаним рішенням суду мають приюдиційне значення для вирішення цієї цивільної справи.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_4 є позивач ОСОБА_3 ( а.с. 11 ).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, як власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_4, було завдано матеріальну шкоду, яка згідно звіту про оцінку вартості (розмір) збитків внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу № 74/03/2015 від 05.03.2015 року становить 250526 грн. 94 коп. ( а.с. 16-41).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ОСОБА_3 отримав від - Страхової компанії «АСКО-Медсервіс» страхове відшкодування у розмірі 50000грн., що відповідно до страхового полюсу А1/4796088 за № 101 страхувальник ОСОБА_4 на строк з 21.12.2014 року по 20.12.2015 року, в межах регламентованої виплати за шкоду, заподіяну майну ( а.с. 51).

Представником відповідача адвокатом ОСОБА_6 до заперечень надано звіт про оцінку вартості (розмір) збитків внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу, а саме автомобіля «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_4, за № 32/02/2015 від 13.02.2015 року, виконаного на замовлення ОСОБА_4, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 121654 грн. 24 коп. ( а.с. 153-181).

Доводи відповідача, викладені у письмових запереченнях на позовну заяву, надіслані ним на адресу суду, суд сприймає критично, зважаючи на обставини, встановлені в судовому засіданні.

Опитаний в судовому засіданні в порядку ст. 54 ЦПК України, в якості спеціаліста виконавець обох звітів про оцінку вартості, завданих, позивачу збитків ОСОБА_2 роз»яснив, що обстеження об»єкта оцінки відбувається у присутності осіб, що мають відношення до дорожньо- транспортної пригоди, до того ж участь другої сторони має забезпечити особа, що ініціює питання оцінки.

Ним було проведено два огляди автомобіля «Toyota», номерний знак НОМЕР_4, перший раз - 09.02.2015 року на СТО»Кит-Т» в м. Миколаєві, Херсонське шосе за участю винуватця ДТП -відповідача по справі, при цьому розмір, завданих власнику транспортного засобу збитків був ним оцінений в 121654 грн. 24 коп., та другий огляд, який відбувся 20.02.2015 року на СТО « Автосмайл» в м. Миколаїв вул. Новозаводська, №1 в присутності власника автомобіля ОСОБА_3- і визначений ним розмір, завданих власнику транспортного засобу збитків становив 250526 грн. 94 коп.

Така суттєва різниця в кінцевому результаті сталася через те, що при першому огляді не проводилася дефектація транспортного засобу, оскільки замовник оцінки відмовився її оплатити, тоді як при другому огляді вона проводилася.

Тоді як при додатковому огляді, який проводився за ініціативою потерпілого у ДТП дефектація- визначення технічного стану транспортного засобу, його збірних одиниць та окремих деталей з виявленням несправностей була проведена, що і вплинуло на розмір визначених збитків.

Ухвалою суду від 18.06.2015 року по даній цивільній справі за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 було призначено судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручалося експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження по даній цивільній справі було зупинено ( а.с. 107).

26.10.2015 року на адресу суду від Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертизнадійшло повідомлення за № 697 про неможливість надання висновку у звязку з відсутністю матеріалів, та невиконання відповідачем ОСОБА_4 оплати за проведення експертизи ( а.с. 195 ).

Посилання представника відповідача в письмових запереченнях на ту обставину, що звіт №74/03/2015 від 05.03.2015 року є неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 не є суб»єктом оціночної діяльності, так як строк дії сертифіката за № 12245/11 від 26.07.2011 р виданий йому Фондом Держмайна закінчився 26.07.2014 року, суд вважає безпідставним, зважаючи на наявність у зазначеної особи сертифіката за № 16779/14 від 05.08.2014 року з терміном дії до 05.08.2017 року та посвідчення про підвищення кваліфікації за № МФ 640-ПК від 05.12.2014 року за спеціалізацією «Оцінка колісних транспортних засобів» , що дійсне протягом двох років ( с.с.181).

Суд вважає звіт про оцінку вартості (розміру) збитків внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу наданий позивачем за № 74/03/2015 від 05.03.2015 року, згідно якого розмір завданих збитків становить 250526 грн. 94 коп. належним та допустимим доказом, з урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні.

За загальним правилом, передбаченим ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до яких належить діяльність з використання транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, зокрема шкоду, повязану з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілого.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно із п. 15 зазначеної постанови, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

З урахуванням викладеного до стягнення належить:

- матеріальна шкода, заподіяна внаслідок пошкодження в ДТП автомобілю у розмірі 201526грн. з урахуванням встановленого третьою особою відшкодування - 50000 грн. (регламентована страховим полісом виплата за шкоду, заподіяну майну ).

За таких обставин вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення матеріальних збитків підлягають частковому задоволенню.

Разом з тим ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачає право особи, якій завдана моральна шкода, вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.

Згідно до статті 23 ч.2 п.3 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Матеріалами справи підтверджено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль належний позивачу виявився суттєво пошкодженим і позивач дійсно поніс негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку з посяганням на його власність. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Позивач відшкодування моральної шкоди обрав у вигляді одноразової грошової виплати в сумі 4000 грн.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував конкретні обставини справи: характер та тривалість моральних страждань, а саме позбавлення можливості користуватись транспортним засобом тривалий час, зусилля вжиті ним для відновлення транспортного засобу, необхідність звернення та відстоювання позивачем своїх прав в правоохоронних органах і визначає їх в сумі 1000 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути 2025,26 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та компенсацію моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 201526 (двісті одну тисячу пятсот двадцять шість) гривень в порядку відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, а також 2025 (дві тисячі двадцять п»ять ) гривень 26 копійок судового збору, а всього 204551 ( двісті чотири тисячі пятсот п»ятдесят одну ) гривну 26 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.