Провадження № 2/750/3427/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про скасування рішення,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 21.07.2014 року №211 щодо переведення з житлового фонду до нежитлового АДРЕСА_1.

Обгрунтував позивач свої вимоги тим, що йому на праві власності належить квартира №14 у цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище, над квартирою відповідача ОСОБА_3 На початку вересня поточного року до нього підходив ОСОБА_3 та запропонував підписати заяву про згоду перевести його квартиру з житлового фонду в нежитловий, оскільки він планує зробити з квартири магазин. Позивач, розуміючи, що крім шуму та проблем, який буде створювати магазин, перепланування може викликати деформацію та пошкодження стін його квартири, відмовився надати таку згоду. Квартира відповідача була придатна до проживання, однак на час подачі позову в квартирі почали проводити роботи по переплануванню квартири, що потягло руйнування стін у квартирі позивача, у звязку з чим він вимушений був виїхати з квартири та проживати на дачі за адресою: вулиця Тиха,5 с.Н.Білоус, Чернігівського району та області. Позивач вказує, що переведення квартири №12, що належить відповідачу ОСОБА_3 проведено з порушенням вимог ст.ст. 7,8 ЖК України, а також вимог Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради 28.12.2011 року, так своєї згоди на переведення квартири відповідача з житлового фонду у нежитловий він не надавав, а тому рішення співвідповідача є протиправним.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача - Виконавчого комітету Чернігівської міської ради в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином, надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити позивачу у задоволенні його позову, посилаючись на те, що у звязку з переведенням квартири АДРЕСА_2 із житлового фонду у нежитловий жодним чином права позивача не порушені, так як ОСОБА_3 намагався отримати згоду позивача, проте він йому в цьому відмовив. У квартирі позивача проживали квартиранти, а номер телефона сина позивача йому повідомили колишні власники квартири №12, яку син позивача мав намір купити за нижчою ціною, а тому саме ця підстава є причиною ненадання згоди на переведення квартири у нежитловий фонд. Доводи позивача, що він вимушений був переїхати жити на дачу через ремонтні роботи, не відповідають дійсності, так як власник квартири в ній не жив, а на час складання акту ще до початку ремонту в квартирі жили квартиранти. З рекламних оголошень вбачається, що квартира позивача постійно здається у найм. Щодо шуму через переведення квартири у нежитловий фонд доводи позивача відповідач також вважає безпідставними, так як поруч з квартирою №14 знаходиться піцерія «Базис», а квартира позивача поверхом вище, а так як ОСОБА_3 має намір відкрити магазин по продажу взуття, що жодним чином не призведе до шуму, враховуючи, що будинок, в якому розташована квартира позивача виходить на завантажену транспортом проїжджу частину, в цьому ж будинку поруч розміщена піцерія та інші магазини, а тому доводи позивача є надуманими.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача ОСОБА_3, дослідивши письмові докази у справі, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №3 від 01.03.2013 року (п.21) «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив судам, що якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (субєкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору (наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і субєктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (субєктом владних повноважень) як субєктом публічного права та субєктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії субєкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь субєкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Встановлено, що позивач є власником кв. №14, а відповідач ОСОБА_3 власник квартири АДРЕСА_3, що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.111-115)

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №211 від 21.07.2014 року (п.1.4) переведено з житлового фонду до нежитлового квартиру АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_3 (а.с.64)

Власник суміжного приміщення ПАТ «Базис» (приміщення піцерії) не заперечувало проти переведення квартири АДРЕСА_3 з житлового фонду в нежитловий під магазин непродовольчих товарів з улаштуванням окремого входу (а.с.84)

Протоколом зборів мешканців будинку №42 по пр.Миру в м. Чернігові від 07.07.2014 року власниками інших приміщень, а саме квартир №15,16,17,18,19,20 надано згоду на переведення квартири №12, що належить ОСОБА_3 з житлового фонду у нежитловий з улаштуванням окремого входу (а.с.82)

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що він згоду на переведення квартири №12 не надав, хоча ОСОБА_3 його просив про це, так як розумів, що від цього матиме шум і проблеми, а також вважав, що переобладнання може призвести до деформації і пошкодження стін у його квартирі.

Відповідно до статті 4 ЖК житловий фонд утворюють жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

У статтях 7 та 8 ЖК України, на які посилається позивач у своєму позові, зазначено, що непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Непридатні для проживання жилі приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів може бути переобладнано в нежилі за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.

Переведення жилих будинків і жилих приміщень відомчого і громадського житлового фонду в нежилі провадиться за пропозиціями відповідних міністерств, державних комітетів, відомств і центральних органів громадських організацій.

Переведення жилих будинків і жилих приміщень, що належать колгоспам, у нежилі здійснюється за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених.

Переведення жилих будинків житлово-будівельних кооперативів у нежилі не допускається.

Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Аналіз наведених норм зазначеного Кодексу дає підстави вважати, що власник квартири не має права використовувати її для промислового виробництва. Він має право на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Жодних доказів на підтвердження порушень прав внаслідок переведення квартири №12 з житлового в нежитловий фонд позивач не надав.

Його доводи щодо можливого підвищення шуму внаслідок влаштування відповідачем ОСОБА_3 магазину з продажу взуття не підтверджені жодним доказом, квартира позивача знаходиться у центральній частині міста, де рухається великий потік транспорту. Крім того, у цьому ж будинку поряд з переведеною у нежитлове приміщення (кв.№12), над якою знаходиться квартира позивача, розташований заклад громадського харчування (піцерія).

Доводи позивача з приводу того, що внаслідок ремонтних робіт по переобладнанню квартири у нежитлове приміщення у кварирі позивача виникли тріщини, жодним чином не підтверджені належними доказами і не доведено наявності причинного звязку між ремонтом, що здійснює ОСОБА_3 та можливими пошкодженнями у квартирі позивача, враховуючи, що будинку більше 50 років.

Крім того, актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил №358 від 01.10.2015 року, складеним інспекторами управління Державної архітектурно будівельної інспекції у Чернігівській області встановлено, що будівельні роботи по реконструкції нежитлового приміщення (квартири №12) для улаштування магазину непродовольчих товарів з окремим входом по проспекту Миру, 42 в м. Чернігові проводяться відповідно до розробленої проектної документації (а.с.72)

Управлінням архітектури та містобудування Чернігівської міської ради замовнику ОСОБА_3 06.10.2014 року видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по проспекту Миру, 42 (квартира №12), м. Чернігів на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 06.10.2014 року №285, а також Управлінням ДАБІ в Чернігівській області зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт (а.с.76-81)

Статтею 30 Закону № 280/97-ВР визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку. Зокрема, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Вказані норми не передбачають обмежень в переведенні в нежилі приміщення для непромислового виробництва жилих приміщень приватного житлового фонду, якщо це не тягне за собою порушень прав інших співвласників, чого позивачем не доведено, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про скасування рішення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: