Справа № 450/1941/15-ц Провадження № 2/450/1506/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просять суд стягнути з відповідачів на його користь втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 6 496, 67, витрати за експертизу, витрати на юридичні послуги та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.05.2015 року в с. Зимна-Вода, по вул. Заньковецької 25а, Пустомитівського району, Львівської області водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем мари «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія «ГАЗ 3110» д.н.з. НОМЕР_3 застрахована полісом № АЕ/3992422 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ СК «Країна». Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.05.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП. Для визначення вартості матеріального збитку судовим експертом було складено висновок № Ю-00459 від 14.07.2015 року, згідно якого вартість матеріального збитку становить 12 993, 34 гривні, з них 6 496, 67 гривень втрата товарного вигляду транспортного засобу. ПАТ СК «Країна» виплатила позивачу страхове відшкодування, проте згідно з п. 32.7 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик МТСБУ не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Отже ОСОБА_2, як винна в ДТП винна особа, зобовязаний відшкодувати позивачу шкоду, яка полягає у втраті товарної вартості транспортного засобу в розмірі 6 496, 67 гривень. Однак позивач не володіє достовірною інформацією, щодо правовідносин відповідачів між собою, у звязку з чим змушений звернутися до обох.

Позивач в судове засідання зявився, заявлені позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, крім цього пояснив, що страхова компанія виплатила йому матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП на підставі висновку від 14.07.2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак в минулому судовому засіданні, щодо заявлених позовних вимог заперечив та подав на адресу суду письмові заперечення в яких просив у задоволенні таких відмовити, з підстав викладених у письмових запереченнях та заяву про розгляд справи у його відсутноті.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

06.05.2015 року о 21:45 год. по вул. Заньковецької, 25а, в с. Зимна Вода, Пустомитівського району, Львівської області, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10,9 ПДР України. Ці обставини підтверджені постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.05.2015 року, якою відповідача ОСОБА_2, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, судом встановлено що транспортний засіб, за участю якого відбулася дорожньо-транспортна пригода марки «ГАЗ 3110» д.н.з. НОМЕР_3, є застрахований у ПАТ СК «Країна» згідно полісу № АЕ/3992422 загальнообовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.04.2015 року.

Згідно із висновком від 14.07.2015 року, вартість майнових збитків завданих позивачу становить 12 993, 34 гривень, з них 6 496, 67 гривень втрату товарної вартості транспортного засобу.

Також судом встановлено що власником транспортного засобу «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_5, є позивач ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО 686370.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартостівходить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

У п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Ураховуючи те, що згідно з пунктом 8.6 Методики величина втрати товарної вартості транспортного засобу враховує втрату товарного вигляду транспортного засобу, можна вважати, що пункт 32.7 статті 32 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також виключав виплату страховиком потерпілій особі і відповідного відшкодування шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу.

Позивач як власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, тому така повинна бути відшкодована винною особою.

Так враховуючи вищенаведене позовні вимоги в частині стягнення втрати товарної вартості транспортного засобу підлягла частковому задоволенню, а саме в частинні стягнення коштів з відповідача ОСОБА_2, а в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки винуватцем ДТП є ОСОБА_2.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в частині позовних вимогдо завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами та відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно до договору № ФВ 2207 від 29.07.2015 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_4, останній зобовязувався надати позивачу консультаційні послуги, а позивач повинен сплати ОСОБА_4 250, 00 гривень. Однак, не надав жодного доказу на підтвердження оплати вказаних коштів. Відтак, витрати позивача на правову допомогу стягненню з відповідача не підлягають.

Оскільки право позивача, як вбачається із матеріалів справи та встановлених судом обставин, порушено лише відповідачем ОСОБА_2, то судові витрати, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у користь позивача слід стягнути лише з ОСОБА_2, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 33, 57, 60, 61, 79, 84, 88, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 988, 993, 1166, 1187, України, ст. ст. 32.7, 34.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів», суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 втрату товарної вартості транспортного засобу в розмірі 6 496, 67 (шість тисяч чотириста девятсот шість гривень 67 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243, 60 гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяОСОБА_5