Справа № 229/2538/15-ц
Провадження №2/229/1077/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника органу опіки

та піклування ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей,

третя особа : орган опіки та піклування Дружківської міської ради ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому зазначає, що з ОСОБА_3 він перебував у цивільному шлюбу з серпня 2006 року до жовтня 2014 року. За цей час в них народилось двоє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Приблизно з 2009 року ОСОБА_3 захворіла на психічне захворювання, яке спочатку проявлялося у вигляді розладу психіки нечастими епізодами, але останнім часом ці прояви становились все частішими. Під час прояву захворювання ОСОБА_3 не наділяла дітям ніякої уваги, замикалась в собі, не піклувалась про те, щоб діти були нагодовані, одягнені тощо.

05.10.2013 ОСОБА_1 за договором дарування придбав будинок, який розташований за адресою: Донецька обл., м.Дружківка, вул.Купріянова, 50, та пішов від ОСОБА_3 Їх старший син залишився на утриманні ОСОБА_3 В тім, за домовленістю, ОСОБА_1 постійно піклувався про дитину, брав участь у її вихованні.

Коли ОСОБА_3 народила молодшого сина ОСОБА_8, ОСОБА_1 намагався допомогти їй виховувати дітей, надавав грошову допомогу, залишався з дітьми коли погіршувалося самопочуття ОСОБА_3, або коли їй необхідно було кудись піти, а дітей ні з ким було залишити.

Вважає, що через хворобу, яка прогресує, ОСОБА_3 все менше й менше уваги стала приділяти їх старшому сину. Все частіше він заставав сина голодним, неохайно одягнутим, на самоті.

На початку 2014 він був вимушений забрати сина до себе, та виховувати разом зі своєю матірю та своїм молодшим братом. Весь цей час вони годували дитину, водили до дитячого садку, лікувальних закладів, купували та прали йому одяг, займалися з ним, щоб він ріс розвинутою дитиною. При цьому ОСОБА_3 жодного разу не навістила його.

Вважає, що перебування сина в сімї ОСОБА_3 негативно впливає на виховання та здоровя сина.

Зараз ОСОБА_1 проживає в окремому будинку загальною площею 68,9 кв.м., в тому числі житловою площею 31,9 кв.м. У сина є окрема кімната де є все необхідне.

Він має постійну роботу, достойний заробіток. Хоче дати дитині освіту і добробут. Син також хоче жити з ним.

ОСОБА_3 не може дати дитині ні належного виховання, ні матеріального забезпечення.

Вважає, що в інтересах сина проживати саме з ним, а не з матірю.

Просить визначити місце проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 (а.с.21), в якому зазначає, що з грудня 2007 року по 16 квітня 2015 року вони з ОСОБА_1 мешкали однією сімєю, але шлюб між ними зареєстровано не було.

За час спільного проживання у них народилось двоє дітей, сини ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Перше загострення відносин відбулося після народження молодшого сина ОСОБА_8. Поведінка ОСОБА_1 стала агресивною, він постійно влаштовував сварки, частіше виникали непорозуміння та суперечки. ОСОБА_1 ображав її, називав психічно хворою та почав наносити їй тілесні ушкодження завдаючи побоїв.

16 квітня 2015 року, після чергового побиття вона вирішила забрати дітей та піти жити до своєї матері. Старшого сина ОСОБА_9 ОСОБА_1 забрав силою. Вона все одно пішла з дому разом з молодшим сином, розраховуючи, що в цей день вона повернеться за старшим сином.

В цей день вона разом з братом та матірю повернулись і намагались забрати ОСОБА_6, але відповідач їх не пустив. Сина забрати вона не змогла.

Вона намагалась у будь-який спосіб забрати старшого сина ОСОБА_9, намагалася домовитися з ОСОБА_1, але він не бажав спілкуватись з даного приводу. Повертатися жити до нього вона не хотіла, оскільки боялася за своє життя та життя дітей.

11.05.2015 року ОСОБА_1 приїхав до будинку де вона мешкає, та прямо у дворі будинку силоміць забрав меншого сина і увіз.

12.05.2015 року, на вимогу служби у справах дітей, її було оглянуто лікарем-психіатром КЛЗ ЦМЛ, який встановив, що вона не є психічно хворою та не потребує примусового лікування.

14.05.2015 року комісією з питань захисту прав дітей було розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо відібрання у неї дітей. На засіданні комісії було встановлено, що вона не потребує примусової госпіталізації у психіатричний диспансер та примусового лікування. Встановлено, що вона порядна, любляча, турботлива матір, та сама може виховувати дітей. Було рекомендовано домовитись з ОСОБА_1 щодо питання виховання дітей або звернутись до суду.

Одного разу, вона разом зі своєю матірю застали вдома у ОСОБА_1 його матір, і остання віддала їм меншого сина ОСОБА_8.

Відповідно до відомостей завідувача та вихователя ДНЗ «Теремок» ОСОБА_6 відвідував дитячий садок в травні 2015 року- 6 разів, в червні 2015- 6 разів, в липні 2015 року- не відвідував.

ОСОБА_1, зловживаючи своїми батьківськими правами, обмежує права дитини на спілкування з матірю, позбавляє ОСОБА_6 материнської любові, турботи, материнського тепла, позбавляє дитину права на освіту. Також ОСОБА_1 перешкоджає їй здійснювати свої батьківські обовязки.

Фактично переховуючи від неї старшого сина ОСОБА_9, та намагаючись силоміць відібрати меншого сина ОСОБА_8, вважає, що ОСОБА_1 порушує її права матері відносно дітей.

Вона особисто отримує щомісячну допомогу по догляду за дитиною. Також їй надають допомогу її матір та брат. Вона має матеріальну можливість виховувати дітей.

Також вона має житло. В квартирі створені умови для проживання дітей.

Перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, вона має можливість увесь свій час, цілодобово, присвячувати дітям. До того ж разом з нею мешкає її матір, яка їй допомагає.

ОСОБА_10 мешкає один, працює за графіком цілодобової зміни. Його матір мешкає в іншому кінці міста.

Також ОСОБА_10 полюбляє відпочивати з друзями, вживаючи спиртні напої. Вона переживає, щоб ОСОБА_10 не брав їхнього сина на такий відпочинок разом з собою, оскільки це негативно впливатиме на духовний розвиток дитини.

Просить визначити місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_6М та ОСОБА_7, разом із нею, зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкоди проживанню дітей з матірю, а також просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримав свої вимоги і просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. В зустрічному позові ОСОБА_3 просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Просить її позов задовольнити з підстав викладених в заяві, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_5 підтримала позов ОСОБА_3 Вважає, що в інтересах малолітніх дітей є доцільним визначити місцем проживання дітей з матірю, яка не заперечує проти спілкування дітей з батьком ОСОБА_1, проте бажає, щоб сини постійно мешкали з нею. Висновок органу опіки з цього питання підтримує.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_9, задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 14 СК України здійснення сімейних прав є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В положенні принципу 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 p., зазначено, що «дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року по квітень 2015року.

У них народилося двоє дітей: син ОСОБА_9 , 25.01.2009року народження, та син ОСОБА_8 , 21 листопада 2013року народження.(а.с. 27,28).

Батьки дітей проживають окремо. ОСОБА_1 проживає фактично по вул. Купріянова, 50 м. Дружківка, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 зареєстрована і проживає ІНФОРМАЦІЯ_4. За цією ж адресою зареєстровані і діти (а.с.29,45-46)

Згідно характеристики з місця проживання, місця роботи ОСОБА_3 характеризується позитивно (а.с.30,32).

Згідно довідки №031 від 27.07.2015 року, виданої ПАТ «Дружківський завод металевих виробів» ОСОБА_3 працює на вказаному підприємстві з 01.08.2006року по теперішній час. З 27.01.2014року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.33).

Згідно довідки Т.В.О. начальника ДПРЧ 45 ОСОБА_1 з 17.10.2008року по теперішній час працює пожежним рятувальником 45 державної пожежно-рятувальної частини м.Дружківки (а.с.11).

Згідно службової характеристики, яка видана 13.05.2015року т.в.о. начальника ДПРЧ -45 ОСОБА_1 , характеристики з місця проживання характеризується позитивно (а.с.10, 93).

Згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності з ОСОБА_11, ОСОБА_12 належить 1/3 частка квартира АДРЕСА_1 (а.с.41-44).

Згідно договору дарування від 05.10.2013 року та копії ОСОБА_2 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок №50 по вул. Купріянова у м. Дружківка. (а.с.7-8)

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов вказаного будинку від 25 серпня 2015 року вбачається, що умови проживання в сімї ОСОБА_1 за адресою вул..Купріянова,50 , відповідають вимогам щодо утримання малолітньої дитини. Обставин , які б унеможливлювали перебування сина з батьком , не виявлено. (а.с.73)

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 25 серпня 2015 року за адресою: м. Дружківка, вул. Чайковського,10/91, вказана квартира має всі необхідні умови для проживання та відпочинку. У наявності відповідні меблі, є сучасні електроприлади та побутова техніка. Квартира обладнана усім необхідним для нормального фізичного та психічного розвитку малолітніх дітей, які повністю забезпечені продуктами харчування, сезонним одягом, розвиваючими іграми, засобами особистої гігієни тощо. В сімї доброзичлива атмосфера, діти оточені турботою і любовю. Обставин, які б унеможливлювали перебування дітей з матірю, не виявлено (а.с.72).

Згідно характеристики на вихованця ДНЗ «Теремок» (а.с.31) ОСОБА_6 завжди чистий, охайний, одягається згідно погодним умовам. З задоволенням йде з дитячого садка до дому з мамою, татом, бабусею. Негативних розмов від дитини по відношенню до батьків, бабусі не було чутно. Батьки приймали активну участь в житті дитини у дошкільному закладі.

Судом встановлено, що з квітня 2015року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник спір щодо місця проживання їхніх дітей.

ОСОБА_1 звертався неодноразово до органу опіки та піклування Дружківської міської ради щодо вирішення цього спору. Батькам було рекомендовано дійти згоди щодо визначення місця проживання їхніх дітей (а.с.53,54).

Судом встановлено, що 05.05.2015року ОСОБА_1 звертався до голови Дружківської міської ради, в якому просив терміново вирішити питання з психоневрологічним диспансером м.Дружківки про направлення його цивільної дружини ОСОБА_3 на обстеження та лікування в психіатричну медичну установу. (а.с. 136)

З висновку Органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 11 вересня 2015 року №16-1641-01 вбачається, що, враховуючи вік дітей та ті обставини, що розлучення братів не відповідає інтересам дітей, вважає доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей з матірю ОСОБА_3 , яка не заперечує проти спілкування дітей з батьком ОСОБА_1 , проте бажає, щоб сини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 постійно проживали з нею.

Свідок ОСОБА_13, яка була вихователем у ОСОБА_6 в минулому році, садочку, який відвідує син ОСОБА_9, пояснила в судовому засіданні, що обидва батьки приймали участь в житті дитини. На батьківських зборах була присутня мама та бабуся ОСОБА_6, ОСОБА_11, До садочку дитину приводила мата, та бабуся. Іноді приводив тато.

Свідок ОСОБА_14 , яка з липня 2015року є вихователем ОСОБА_6, пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_3 відвідує садок і спілкується з ОСОБА_6 в садку. Вона не намагалася його забрати із садка. Комісія не рекомендувала йти дитині в школу, оскільки він трішки загальмував у розвитку. На даний час дитина підросла, освоює програму минулого року. Розвивається відповідно своєму віку.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 турботлива матір. Після народження сина ОСОБА_9, ОСОБА_16 захворіла. Під час захворювання мати їй дуже допомагала. Після народження Міши, ОСОБА_16 попала до лікарні в м. Донецьк. Її мати також брала лікарняний і жила разом з ОСОБА_1 в його будинку. Він не дозволив їй взяти дітей до себе в квартиру. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що ОСОБА_1 вимусив її покинути лікарню м.Донецьк під розписку. Вона не долікувалася, приїхала до дому.

Свідок ОСОБА_17, яка працює лікарем психіатром м. Дружківки, підтвердила, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в лікарні з діагнозом «депресивний розлад» . Загострення в неї були після пологів, а також після смерті бабусі. Приймала відповідні ліки. Останній раз зверталася в травні 2015року. На даний час перебуває на консультативному обліку.

Свідки ОСОБА_11, та ОСОБА_12 пояснили в судовому засіданні , що під час сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 мав дуже сильний психологічний тиск на ОСОБА_17. Клімат в родині не був здоровим. Така обстановка дуже впливала на стан її здоровя. Був навіть випадок, коли ОСОБА_1 змусив ОСОБА_3 перебирати корм для курчат бройлерів о 23 годині ночі, оскільки вдень ОСОБА_3 випадково переплутала і змішала корм різний за видами. Це як раз було після її повернення з лікарні м. Донецьку. Анастасія не могла йому чинити опір. І лише після того, як ОСОБА_3 покинула його і прийшла жити на вул. Чайковського, вона стала приходити в нормальний стан. На сьогодні вона не вживає ніяких ліків, бо їй це не потрібно. Вона доглядає за меншим сином. Але вони всі турбуються про те, щоб ОСОБА_1 не викрав і молодшого сина, оскільки такі випадки вже були.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19 , ОСОБА_20, , ОСОБА_21 пояснили в судовому засіданні, що ОСОБА_3 хвора людина. Під час її хвороби, вона взагалі не приділяла уваги своїм дітям. Діти бачать її в такому стані, і це дуже впливає на виховання дітей.

Свідок ОСОБА_22 , яка працювала дитячою медсестрою на дільниці, коли народився ОСОБА_6, пояснила в судовому засіданні, що вона як медична сестра відвідувала сімю після народження дитини. Перші три місяці після народження, вона приходила, не зустрічалася з мамою ОСОБА_6. Чому мама не виходила до неї їй не було відомо. В цей період часу вона спілкувалася з татом, бабусею. Після трьох місяців вона побачила маму дитини. Мама приводила дитину до лікарні, виконувала всі рекомендації , які надаються дітям в цей період їхнього життя. Потім вони переїхали на іншу ділянку і спілкування з сім"єю припинилося.

В судовому засіданні ОСОБА_6,25 січня 2009року народження, пояснив, що він бажає проживати з татом. Також він любить свого молодшого брата ОСОБА_1. Мама його одного разу вдарила памперсом, тому він не хоче жити з нею.

При цьому представник органу опіки та піклування ОСОБА_5Г, в судовому засіданні пояснила, що вона дуже здивована такими поясненнями дитини. Влітку, коли вони комісією приходили за місцем мешкання ОСОБА_6 для обстеження умов проживання, і звичайно вони спілкувалися з ОСОБА_6. І на тот момент, дитина пояснювала, що любить і маму, і папу, і свого брата ОСОБА_1, і бажає з ними проживати.

ОСОБА_1 , як в позові так і в поясненнях в судовому засіданні , обґрунтовує свою вимогу щодо визначення місця проживання ОСОБА_6 тим, що мати дитини постійно хворіє, не доглядає за дітьми, не приділяє уваги дитині, через що на його думку дитину залишили в садочку ще на рік, хоча він мав вже йти до школи. Мати не любить дитину. Мати не зможе надати дитині належне виховання, утримання. При цьому позивач погоджується з тим, що молодший син, може проживати разом з матір"ю.

Але суд вважає, що такі доводи не можуть бути підставою для розлучення дитини з матірю. Крім того, суд вважає, що наполягаючи на встановленні місця проживання одного сина з батьком, останній розлучає не тільки сина з матір"ю , але ж і двох братів.

Суд вважає, що ОСОБА_7С, не надав суду переконливих доказів про наявність виключних обставин для розлучення малолітньої дитини із матірю відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, тому його позов задоволенню не підлягає. А позовні вимоги ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей разом з нею підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 забирав у матері синів ОСОБА_9 та ОСОБА_8, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_23, ОСОБА_12 Даний факт не заперечує і ОСОБА_1

ОСОБА_1 неодноразово під час судового засідання звертав увагу на те, що пізніше коли молодший син підросте, він також буде намагатися його забрати у матері, оскільки вважає, що вона не зможе виховати дітей, належним чином їх утримувати.

Суд вважає, що своїми такими діями батько дітей чинить перешкоди проживанню дітей з матірю, і для усунення таких перешкод суд вважає необхідним зобовязати його не чинити перешкоди в проживанні дітей з матірю.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_24 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60грн.

керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити в повному обсязі.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей, третя особа :орган опіки та піклування Дружківської міської ради, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_6, 25 січня 2009року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7, 21 листопада 2013року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, з матір"ю ОСОБА_3.

Зобов"язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди проживанню малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з матір"ю ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1) , на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три)грн 60коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова