Справа № 500/657/15-ц
Провадження № 2/500/1189/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючий - суддя Швець В.М.,

при секретарі Ромалійській М.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі: ПАТ «Укрексімбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором пропорційно розміру прийнятої кожною із них спадщини, а саме, 3/9 частини загальної суми заборгованості з ОСОБА_4, 4/9 частини - з ОСОБА_3, 2/9 частини - зі ОСОБА_5Б, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на квартиру № 253 в домі № 2 по проспекту Леніна в місті Ізмаїл Одеської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 9 листопада 2007 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 5307С17 (далі - Договір) для надання кредиту на інвестування в будівництво нерухомості. Згідно з умовами кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 35 200 дол. США з кінцевою датою погашення до 8 листопада 2022 року та оплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі LIBOR (12m) + 7,1 % річних, але не менше 12,5 % річних. Кредит видався для придбання житла шляхом інвестування коштів у будівництво двокімнатної квартири № 253 в домі № 2 по проспекту Леніна в місті Ізмаїл Одеської області. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 9 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та АТ «Укрексімбанк» був укладений Іпотечний договір №5307Z17, згідно з умовами якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, яке повинно було стати його власністю у майбутньому, а саме двокімнатну квартиру № 253 в домі № 2 по проспекту Леніна в місті Ізмаїл Одеської області. Право власності повинно було перейти до іпотекодавця на підставі договору №34 відступлення права вимоги (цесії) від 26 жовтня 2007 року, укладеного між іпотекодвцем, ТОВ «Північзахідтрансбуд» та ДП «Добробут». Після закінчення будівництва та виникнення права власності іпотекодавця на цю квартиру вона продовжує бути предметом іпотеки. 15 квітня 2011 року ОСОБА_6 помер. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2013 року за спадкоємцями визнане право на спадщину, а саме: за ОСОБА_3 - 4/9 частини, за ОСОБА_4 - 3/9 частини, за ОСОБА_5 - 2/9 частини квартири № 253 в домі № 2 по проспекту Леніна в місті Ізмаїл. На даний час спадкоємці зареєстрували за собою право власності. Відповідачки частково погасили заборгованість, залишилась заборгованість в сумі 12996,31 дол. США, що складає за курсом НБУ 273279грн. 84коп. В рахунок погашення вказаної заборгованості позивач просить звернути стягнення на вказану квартиру. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, дав пояснення, що відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 17 червня 2014 року, яке залишено без змін ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року, вже була встановлена сума стягнення з відповідачок на погашення кредиту. Рішення суду виконано в повному обсязі. Тому представник відповідачок вважає, що підстав для звернення стягнення немає, бо й заборгованості не має.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 9 листопада 2007 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 5307С17 для надання кредиту на інвестування в будівництво нерухомості. Згідно з умовами п. 2.1.1. кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 35 200 дол. США з кінцевою датою погашення 8 листопада 2022 року для придбання житла шляхом інвестування коштів у будівництво двокімнатної квартири № 253 в домі № 2 по проспекту Леніна в місті Ізмаїл. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п. 2.2.1. позичальник щомісяця сплачує банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 7,1 % річних, але не менше 12,5 % річних. Згідно п.2.2.3. кредитного договору комісія за надання кредиту складає 1 % від суми. Позичальник зобов'язаний за рахунок власних коштів до отримання кредиту сплатити банку комісію за надання кредиту, комісія за надання кредиту сплачується у національній валюті, за курсом НБУ на дату її сплати. Позичальник зобов'язався погасити кредит на рахунок, вказаний у п.п. 2.3.1. договору в строк, зазначений у п. 2.1 кредитного договору. Погашення кредиту позичальник повинен здійснювати у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених Графіком погашення кредиту за договором. Строки, передбачені Графіком погашення кредиту за договором, є обов'язковими для виконання позичальником. Пунктом 2.4.2. у разі порушення строків погашення кредиту, вказаних у графіку погашення кредиту за договором, процентів та платежів за договором, позичальник сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день платежу, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення простроченої заборгованості за кредитом включно, процентами та платежами за договором у повному обсязі та підлягає сплаті. Відповідно до п. 2.8.1. забезпеченням зобов'язань позичальника за кредитним договором є іпотека майна, а саме, двокімнатна квартира № 253 в домі № 2 по проспекту Леніна в місті Ізмаїл. 15 квітня 2011 року ОСОБА_6 помер.

Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як роз'яснено судам в п.32 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2013 року визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування майнове право на 4/9 частини об'єкта нерухомостіАДРЕСА_1 в домі № 2 по проспекту Леніна в місті Ізмаїл, за ОСОБА_4 - на 3/9 частини об'єкта нерухомості, за ОСОБА_7 - на 2/9 частини об'єкта нерухомості.

Відповідно до рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 17 червня 2014 року, яке залишено без змін ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 16 жовтня 2014 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року, стягнуто на користь ПАТ «Укрексімбанк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 5307С17 від 09.11.2007 року в загальній сумі 135801,08грн. та судовий збір у розмірі 1358,01грн., з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 5307С17 від 09.11.2007 року в загальній сумі 101850,81грн. та судовий збір у розмірі 1018,51грн., із ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 5307С17 від 09.11.2007 року в загальній сумі 67900,53грн. та судовий збір у розмірі 679грн.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З огляду на вищевказане, сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_6 встановлена вказаними рішеннями судів. Згідно до даних виконавчої служби рішення суду виконано в повному обсязі ще в березні 2015 року. Самі відповідачки не є позичальниками позивача, а лише спадкоємці позичальника, тому немає підстав для стягнення з них якоїсь заборгованості по кредитним зобовязанням, окрім тих, що вже були визначені рішенням судів та стягнути з відповідачко на користь позивача. Строк предявлення вимог до спадкоємців кредиторами закінчився.

Тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача ПАТ «Укрексімбанк» надумані, не базуються на нормах діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509,1054,1282 ЦК України, ст.ст.10,11,14,57-61,209,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства „Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8