Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Лесик Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просять суд: визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 1976 року по 1993 рік. Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_5, 1977 року народження і сина ОСОБА_4, 1983 року народження, котрі зареєстровані і проживають з ним. В квартирі зареєстровані і проживають їх троє малолітніх дітей. Квартира складається з трьох кімнат розміром 41,9 кв.м. в будинку АДРЕСА_3. Після розірвання шлюбу в 1993 році відповідачка ОСОБА_2 добровільно залишила спірне жиле приміщення і переїхала проживати в інше місце в будинок своїх батьків, розташований в селі Коніївка, Баришівського району, Київської області, де і проживає до цього часу. За період з 1993 року відповідачка жодного разу не з'являлась в квартирі АДРЕСА_3, нею не цікавилась, не несла обов'язків, що випливають з договору найма жилого приміщення, її проживанню ніхто перепон не чинив, ні в які органи з цього приводу вона не зверталась. Не користуючись спірним жилим приміщенням більше шести місяців без поважних причин, відповідачка у відповідності зі ст. 71, 72 ЖК України втратила право користування квартирою, добровільно виписуватись не бажає, що змушує його звертатись до суду з цією позовною заявою.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що відповідач не проживає в спірній квартирі майже двадцять п'ять років. Він являється інвалідом другої групи, отримує невелику пенсію, при цьому сплачує комунальні послуги. Відповідач же просила його не виписувати її з квартири, так як хотіла продати будинок в Баришівському район. Інколи відповідач з'являється у спірній квартирі, навідує доньку, онуку, залишалася ночувати, проте ніколи не жила. Зазначив, що відповідач самовільно залишила спірну квартиру, забравши сина.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила суду, що наразі вона орендує квартиру, так як в будинку в Баришівському районі, немає газу, води та вона не може його переоформити. Коли ж вона переоформить даний будинок, то одразу зніметься з реєстрації у спірній квартирі, так як на неї не претендує. Зазначила, що вона не має куди прописатися, а якщо її випишуть з даної квартири, вона не зможе отримувати пенсію та може залишитись без роботи.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких позов підтримали.

Уповноважений представник третьої особи - Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третіх осіб.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 1961 року Виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на ім'я ОСОБА_8 було видано ордер № 21406 на сім'ю з п'ятьох осіб - ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_9 на право заняття трьох кімнат 39,86 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.3).

В подальшому, на підставі розпорядження № 167 Дарницької районної державної адміністрації міста Києва від 16 квітня 1997 року «Про надання житлової площі, прийняття на квартирний облік, переоформлення особистих рахунків та по різних квартирних питаннях», договір найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_3 було змінено на гр. ОСОБА_1 у зв'язку зі смертю наймача жилого приміщення його матері - ОСОБА_8 (а.с.4).

Відповідно до довідки № 2866 від 24 липня 2015 року, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 403, у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 (власник особового рахунку), 1951 року народження - з 16 грудня 1981 року; ОСОБА_3 (брат), 1948 року народження - з 19 липня 1969 року; ОСОБА_4 (син), 1983 року народження - з 07 березня 1984 року; ОСОБА_11 (онук), 2012 року народження - з 25 вересня 2012 року; ОСОБА_12 (онука), 2015 року народження - з 24 березня 2015 року; ОСОБА_5 (дочка), 1977 року народження - з 21 грудня 1977 року; ОСОБА_13 (онука), 1998 року народження - з 13 грудня 2005 року; ОСОБА_2 (колишня дружина), 1955 року народження - з 26 липня 1977 року (а.с.5).

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, 01 квітня 1993 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.6).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до акту про не проживання від 25 червня 2015 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_14 та ОСОБА_15, та засвідченого начальником Житлової ремонтно-експлуатаційної організацією № 403, в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_2, 1955 року народження не проживає з 1992 року (а.с.7).

Згідно листа-відповіді Дніпровського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві від 04 вересня 2015 року № 48/10128, заяв гр. ОСОБА_16, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу чинення їй перешкод для проживання в період з 1992 року по теперішній час не надходило (а.с.8).

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, з огляду на вищевикладене вбачається, що відповідач тривалий час не проживає за адресою реєстрації, будь-яких дій щодо вселення її у спірну квартиру не проводила та не проводить, що свідчить про відсутність заінтересованості у проживанні в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, надані стороною позивача докази підтверджують факт не проживання відповідача у квартирі без поважних причин понад шість місяців, а відповідачем не надано доказів перешкоджання позивачем у користуванні житлом, доказів наміру вселитися в квартиру, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3, внаслідок відсутності понад встановлені строки.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 64, 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст. ст. 3, 11, 57-61, 88, 208, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: