Дата документу 30.06.2015
Справа № 334/1389/15-ц
Провадження № 2/334/1100/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Лисенко Л.І.,

при секретарі Піка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що в липні 2014 року вона виявила на шпальтах веб-сайту мережі інтернет «Бебі.ру» статтю під назвою «Осторожно! Свекровь тяжело и неизличимо больна на голову», при цьому, стаття побудована у формі обвинувачень щодо її особистих якостей, неетичної поведінки, порушення принципів моралі та вчинення протиправних діянь. Поширення недостовірної інформації носить систематичний характер, що вбачається із періодичності публікацій.

При цьому, вищезазначені матеріали розміщені в мережі інтернет і доведені до невизначеного кола осіб.

Позивачка зазначила, що відомості викладені в матеріалі, є недостовірними, негативними та неправдивими, при цьому ганьблять та принижують її честь та гідність, й спричиняють значну шкоду її репутації.

Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати, що публікація в інтернеті на сайті «Бебі.ру.» на сторінці «ОСОБА_3 от имени ОСОБА_4» недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність і репутацію.

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати поширену інформацію.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася тричі, в матеріалах справи містяться розписки про отримання судових повісток на 20.05.2015, 04.06.2015, 30.06.2015 року. 08.05.2015 року надіслала заяву про розгляд справи за її відсутністю.У попередньому судовому засіданні надала заперечення на позов, вказавши, що позивачкою пропущено строк звернення до суду, крім того, зазначила, що обставини, викладені у статті безпосередньо стосуються її та її свекрухи - позивачки по справі, але хто надрукував ці статті вона не знає, оскільки всі рідні, друзі та знайомі знають про їхні складні відносини з ОСОБА_5

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що в мережі інтернет «Facebook», «Бебі.ру» містяться статті «Осторожно! Свекровь тяжело и неизлечимо больна на голову», «Понятия «свекровь-человек» не совместимы», «Если свекровь-монстр», «Свекровь охренела». Відповідачка заперечує, що ці статті написані саме нею, але частина аналогічних висловлювань розміщені на сторінці «Дмитрий Драновский», доступ до якої є у ОСОБА_2

Як визначено в ст.201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоровя людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Згідно частин 1 - 3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до частин 1 - 2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, відповідно до положення ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Стаття 68 Конституції України встановлює обовязок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, а ст. 302 ЦК України проголошує, що особа, яка поширює інформацію, зобовязана переконатися в її достовірності.

Оскільки згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, в даному випадку на ОСОБА_2, яка в підтвердження правдивості та достовірності своїх висловлювань розміщених в інтернеті не надала суду жодного доказу, суд дійшов висновку, що відповідачкою поширені неправдиві відомості.

Відповідно до положень п.2 ст.16 ЦК України, до загальних способів захисту цивільних прав та інтересів відноситься зокрема припинення дії, яка порушує право та відшкодування моральної шкоди. До спеціальних способів захисту, які застосовуються до всіх особистих немайнових прав, відносяться відновлення порушеного особистого права, спростування недостовірної інформації, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права, в тому числі право на повагу до гідності та честі і недоторканості ділової інформації.

Частиною 7 ст. 277 ЦК України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до абзацу другого п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні, за необхідності, суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо).

За таких підстав, суд вважає за необхідне зобовязати відповідачку ОСОБА_2 спростувати інформацію, поширену відносно ОСОБА_1 у спосіб ідентичний способу її поширення.

Доводи відповідачки про те, що позивачкою ОСОБА_1 проущено строк позовної давності, не знайшли свого підтвердження у суді, т.я.надані статті роздруковані 19.09.2014 року, даних про те, що ця інформація була відома позивачці раніше, не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 68 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 201, 277, 278, 297, 302 ЦК України, ст. 471 Закону України "Про інформацію", постановою Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214- 215, 218 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, - задовольнити.

Визнати, що публікація в інтернеті на сайті «Бебі.ру.» на сторінці «ОСОБА_3 от имени ОСОБА_4» в мережі інтернет «Facebook», в статтях «Осторожно! Свекровь тяжело и неизлечимо больна на голову», «Понятия «свекровь-человек» не совместимы», «Если свекровь - монстр», «Свекровь охренела». недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, принижують честь, гідність і репутацію.

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати поширену інформацію у спосіб ідентичний способу її поширення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Лисенко Л. І.