№ 0603/6617/12
провадження № 2/0274/20/15
Р І Ш Е Н Н Я
21.12.15 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк - Жук А.В., з участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Служби автомобільних доріг у Житомирській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
В С Т А Н О В И В:
Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 4 березня 2012 року на автодорозі Житомир - Могилів - Подільський 47 км + 500 м сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої згорів належний йому автомобіль ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1. Факт порушення ним вимог ОСОБА_4 дорожнього руху не було доведено. Дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок слизької дороги та поганих погодних умов.
У відкритому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові.
Представник відповідача - Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася, заяви про розгляд справи в її відсутності не надала. Будучи присутньою в судових засідання позовні вимоги не визнала, з тих підстав, що службовими особами даного підприємства вживалися всі необхідні заходи для забезпечення безпеки руху на даній ділянці дороги.
Представник відповідача - Служби автомобільних доріг у Житомирській області в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги не визнає. Надала заперечення про позову.
Заслухавши пояснення свідків, зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2012 року в інтервалі часу з 21:30 год. до 21:45 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1 на автомобільній дорозі Житомир Могилів-Подільський 47 км + 500 м, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої вказаний автомобіль загорівся, що підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.03.2012 року(а.с. 10), постановою від 09.04.2012 року Ленінського районного суду м. Вінниці у справі про адміністративне правопорушення № 212/2553/2012(а.с. 14), актом обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги / вулиці б/д(а.с. 64), листом від 11.02.2013 року № 36 Служби цивільного захисту у м. Бердичів та Бердичівському районі(а.с. 114), показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та не заперечується представниками відповідачів.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Рено Кенго", д.н.з. НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження та згорів повністю, що підтверджується доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 04.03.2012 року(а.с. 10), довідкою б/д Відділення Державтоінспекції з обслуговування адміністративної території Бердичівського району та автомобільно-технічної інспекції м. Бердичів(а.с. 12), постановою від 09.04.2012 року Ленінського районного суду м. Вінниці у справі про адміністративне правопорушення № 212/2553/2012 (а.с. 14), фототаблицею № 1 до звіту № 15 від 22.02.2013 р.(а. с. 108 109, 187-188).
Зі змісту постанови від 09.04.2012 року Ленінського районного суду м. Вінниці у справі про адміністративне правопорушення № 212/2553/2012 вбачається, що під час судового розгляду не було доведено факту порушення ОСОБА_2 вимог ОСОБА_4 дорожнього руху, а встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок слизької дороги та поганих погодних умов, і провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (тобто за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна), було закрито за відсутністю у його діях складу правопорушення(а.с.14).
Частиною 4 статті 61 ЦПК України, передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Той факт, що дільниця дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, була слизькою вкритою кригою (ожеледдю), випливає також з показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які це підтвердили, та, крім того, дали показання про те, що пожежну машину, яка під'їжджала на місце дорожньо-транспортної пригоди, дуже занесло, через що вона потім рухалась заднім ходом.
Свідок ОСОБА_6, крім того, дав показання про те, що через слизькість дільниці дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, автомобіль державної автомобільної інспекції, коли прибув на місце пригоди, не зміг на цій дільниці розвернутись, через що від'їхав, здійснюючи рух заднім ходом, для розвороту в іншому місці.
Свідки ОСОБА_5 (їхав безпосередньо за ОСОБА_2) та ОСОБА_6 також дали показання про те, що дорожніх знаків про небезпеку (слизькість) на дорозі перед місцем дорожньо-транспортної пригоди не було.
Свідок ОСОБА_7 (командир відділення 4-ї державної пожежної частини м. Бердичева, яке було направлено та прибуло на місце дорожньо-транспортної пригоди) дав показання про те, що він, їдучи у пожежній машині до місця дорожньо-транспортної пригоди, попереджувальних знаків про слизьку дорогу не бачив.
Відповідно до схеми розташування тимчасових дорожніх знаків на період зимового утримання 2011 2012 р.р. на а/дорозі М-21 Житомир Могилів-Подільський км 26 + 113 53 + 397 , на 49 км дороги (тобто приблизно за 1,5 км до місця дорожньо-транспортної пригоди) мали бути розташовані дорожні знаки 1.13 "слизька дорога", 7.12 "ожеледиця" та 7.2.1 "зона дії 5 км" (а. с. 65), однак, як вказують показання свідків, наведені у попередньому абзаці, фактично цих дорожніх знаків у день, коли сталась дорожньо-транспортна пригода, встановлено не було.
При цьому суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що ці дорожні знаки були встановлені, а також що даний участок дороги був розчищений і посипаний сумішю, оскільки зазначені особи є працівниками структурного підрозділу відповідача філії "Бердичівська дорожньо-експлуатаційна дільниця", тобто заінтересованими та залежними від підприємства особами, крім того їх покази спростовуються показами інших свідків та зібраними і дослідженими матеріалами справи.
Про заінтересованість свідка ОСОБА_8 вказує також і акт обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги / вулиці б/д, складений за його участю, у якому не вказано (не підкреслено), у якому стані перебувала дорога у місці дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 64), хоча з показань чотирьох свідків беззаперечно випливає, що вона перебувала у слизькому (крига, ожеледь) стані.
Враховуючи зміст постанови від 09.04.2012 року Ленінського районного суду м. Вінниці у справі про адміністративне правопорушення № 212/2553/2012 та викладені вище показання свідків, суд приходить до висновку, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало не порушення ОСОБА_2 ОСОБА_4 дорожнього руху, а слизькість дороги.
Як вже було встановлено, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження та згорів повністю, тобто його власникові ОСОБА_2 було завдано майнову шкоду у розумінні статті 22 Цивільного процесуального кодексу України.
Те, що ОСОБА_2 є власником автомобіля ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, підтверджується листом від 11.02.2013 року № 45/38аз Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем, зі змісту якого впливає, що цей автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САЕ473142, яке видано 26.03.2011 року Вінницьким МРЕВ(а.с. 112), та не оспорюють в судовому засіданні і представники сторін.
Як зазначено у позовній заяві та пояснив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1, саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, згоріло під час пожежі на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась через незадовільний стан (слизькість) дороги, було знищено автомобіль ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, належний ОСОБА_2, чим останньому було завдано майнову шкоду.
Частиною першою та другою статті 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
У відповідності до ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього майна відповідно, до гл. 29 цього кодексу, тобто не тільки власник, а й володілець майна має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Частиною першою статті 22, частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України( далі ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною другою статті 1167 визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
З вказаних норм Цивільного кодексу України випливає, що майнова та моральна шкода, завдана ОСОБА_10, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - ОСОБА_4) встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.
Вказані ОСОБА_4 є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).
З матеріалів справи вбачається, що автомобільна дорога М-21 «Житомир - Могилів - Подільський (через Вінницю) з під'їздом до м. Бердичів» включена до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2006 року № 865, як міжнародна автомобільна дорога і належить до сфери управління Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор). Ділянка даної дороги від 47 км + 500 м знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг.
Отже, власником дороги М-21 «Житомир - Могилів - Подільський» є держава, яка уповноважила Державну службу автомобільних доріг України (Укравтодор) в особі Служби автомобільних доріг здійснювати управління ділянкою дороги від 47 км + 500 м.
Між Службою автомобільних доріг (замовник) і Житомирський облавтодором (підрядник) укладено договір № 4, за умовами якого Служба автомобільних доріг доручила підряднику і зобов'язалася прийняти і оплатити виконання робіт з поточного (планово-попереджувального) ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення Житомирської області протяжністю 8 523,0 км у межах виділених фінансових ресурсів (63 999 990 грн з урахуванням ПДВ) згідно з вимогами діючих нормативно-правових актів, зокрема «Технічних правил ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України», «Класифікації робіт з ремонтів автомобільних доріг загального користування», «Класифікацій робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування». У свою чергу, Житомирський облавтодор зобов'язався на свій власний ризик виконати роботи, доручені йому замовником, у термін до 31 грудня 2012 року.
Також сторони передбачили, що відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, визначається згідно з чинним законодавством. При цьому Житомирський облавтодор несе відповідальність за: незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні підрядних робіт (послуг), якщо ці порушення виникли з вини підрядника та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; невиконання або неналежне виконання робіт, в межах виділених коштів на фінансування та відповідних планів-завдань замовника. У цьому випадку підрядник бере на себе зобов'язання з врегулювання спорів при виникненні дорожньо-транспортних пригод, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків.
Отже саме невиконання вищевказаних обов'язків Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" перебуває у причинному зв'язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди і її наслідками - пошкодженням автомобіля, а тому саме дане підприємство є відповідальним за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування, а отже повинно відповідати за даним позовом.
З вищевикладених підстав, суд вважає, що в задоволенні позовних вимоги до Служби автомобільних доріг у Житомирській області слід відмовити за безпідставністю.
Доказів, які б спростували або ставили під сумнів вказаний розмір майнової шкоди представниками відповідачів суду не надано. Судом роз"яснено представникам сторін право на проведення експертизи щодо визначення розміру майнової шкоди, однак сторони даним правом не скористалися.
Крім того, на думку суду підлягають частковому задоволенню і вимоги позивача про стягнення з Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" моральної шкоди з наступних підстав.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Так, пошкодження або знищення автомобіля, зважаючи на значення автомобіля у житті людини та його вартість, призводить до душевних страждань власника автомобіля, тобто через знищення внаслідок згорання автомобіля ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_2 зазнав душевних страждань, тобто моральної шкоди у розумінні статті 23 Цивільного кодексу України.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України, враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_2, ступень вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості, та зазначає, що цей розмір становить 5000 грн..
Доказів спричинення моральної шкоди Службою автомобільних доріг у Житомирській області ОСОБА_11 не надано, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а саме на його користь зі Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у якості відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 125994 грн., а у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 5000 грн..
Частиною першою статті 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. ОСОБА_4 регулювання положення особи, яка надає допомогу, передбачене ст. 56 ЦПК України.
Вирішуючи спір у частині стягнення витрат на правову допомогу, судам слід перевіряти, чи є особа фахівцем у галузі права та чи має вона право за законом на надання правової допомоги; чи надавала ця особа правову допомогу стороні як фахівець у галузі права та чи брала участь у справі як представник позивача.
Заявлені судові втрати у справі складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 685.00 грн. за подання позову майнового характеру, та 233.60 гри. за подання позову не майнового характеру, що разом становить 918,60 грн..
Підлягають стягненню витрати на правову допомогу, яку необхідно розрахувати з урахуванням постанови Кабінету Міністрів «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 № 590 та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Станом на жовтень 2012 року мінімальний розмір заробітної плати становив - 1134 грн.(40% - 453,60 грн.), з січня 2013 року мінімальний розмір заробітної плати становив - 1147.00 грн. (40% - 458.00 грн.), з листопада 2013 року 1218 грн., з вересня 2015 року 1378 грн..
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була укладена угода № 37/к про надання юридичних послуг від 27.09.2012 року(а.с.20).
Відповідно до додаткової угоди про надання правової допомоги № 1 від 30.12.2012 року вартість однієї години з надання послуг з правової допомоги складає 425.00 гривень( а.с. 172, 173).
Так, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації втрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» до вартості послуг з надання правової допомоги необхідно віднести:
- підготовка та написання позовної заяви - 4 години =1700.00 грн.;
- підготовка та направлення адвокатського запиту до Бердичівського МВ УМВС України у Житомирській області щодо факту загорання (пожежі) автомобіля «ОСОБА_3 - ОСОБА_3» д.н. НОМЕР_2 (з урахування витрат на рекомендовану кореспонденцію) 1 год. =425.00 грн. + 7.30 грн =432,30 грн.;
- підготовка та направлення адвокатського запиту до Бердичівського МВ УМВС України у Житомирській області щодо чергування працівників ДАІ Бердичівською МВ в ніч з 04.03.2012 по 05.03.2012 року(з урахування втрат на рекомендовану кореспонденцію) 1 год.425,00 грн. + 7.30 грн. = 432.30 грн.;
- підготовка та направлення адвокатського запиту до Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України(з урахування витрат на рекомендовану кореспонденцію) 1 год.=425,00 грн.+6.80 грн. = 431.80 грн.;
- підготовка та направлення адвокатського запиту до Державної пожежно-рятувальна частина № 9 м. Бердичів (з урахування витрат на рекомендовану кореспонденцію) 1 год. = 425.00 грн. + 10,80 грн. = 435,80 грн.;
Також участь в судових засіданнях при розгляді вказаної цивільної справи:
- засідання 27.02.2013 року 1 година - 425,00 грн.;
- засідання 26.03.2013 року 2 години х 425.00 х 2 = 850.00 грн.:
- засідання 26.04.2013 року 2 години х 425.00 х 2 = 850,00 грн.;
- ознайомлення з матеріалами справи 25.02.2013 року 1 год. - 425,00 грн.:
- ознайомлення з матеріалами справи 25.03.2013 року 1 год. - 425,00 грн:
-ознайомлення з матеріалами справи 22.04.2013 року 1 год. - 425.00 грн.;
-отримання витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців 61 грн. х 2=122 грн.;
- виготовлення нотаріально посвідченої довіреності та нотаріально завірені копії 250.00 грн.,
- виготовлення копії необхідних документів, які були надані суду та відповідачам - 70 грн.;
- підготовка та подання заперечення на апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Житомирській області 2 години х 425 грн.=850 грн.;
- судове засідання в суді апеляційної інстанції від 01.11.2013 року 1 (одна) година х 425= 425:
- витрати на проїзд з м. Києва до м. Житомира та у зворотньому напрямку 01.1 1.2013 року (відповідло п. 3.2. Угоди про падання юридичних послуг № 37/12 від 27 вересня 2012 року);
- судове засідання у Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області від 19.03.2014 року 1 година 425 грн.;
- витрати на проїзд з м. Києва до м. Бердичева та у зворотньому напрямку 19.03.2014 року (відповідно до п. 3.2. Угоди про налання юридичних послуг № 37/12 від 27 вересня 2012 року);
- судове засідання у Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області від 18.04.2014 року 1 (одна) година х 425 грн.;
- витрати на проїзд з м. Києва до м. Бердичева та у зворотньому напрямку 18.04.2014 року (відповідно до п. 3.2. Угоди про надання юридичних послуг № 37/12 від 27 вересня 2012 року);
- судове засідання у Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області від 25.07.2014 року 1 (одна) година х 425 грн.;
- витрати на проїзд з м. Києва до м. Бердичева та у зворотньому напрямку 25.07.2014 року (відповідно до п. 3.2. Угоди про надання юридичних послуг №37/12 від 27 вересня 2012 року);
- судове засідання в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області від 20.03.2015 року 1(одна) година х 425 грн.;
- витрати на проїзд з м. Києва до м. Бердичева та у зворотньому напрямку 20.03.2015 року (відповідно ю п. 5.2. Угоди про надання юридичних послуг № 37/12 від 27 вересня 2012 року);
- судове засідання в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області від 10.04.2015 року 1 (одна) година х 425 грн.;
- витрати на проїзд з м. Києва до м. Бердичева та у зворотньому напрямку 10.04.2015 року (відповідно до п. 5.2. Угоди про надання юридичних послуг № 37/12 від 27 вересня 2012 року);
- судове засідання у Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області від 12.06.2015 року 2 години х 425= 850 грн.;
- витрати на проїзд з м. Києва до м. Бердичева та у зворотньому напрямку 12.06.2015 року (відповідно до п. 3.2. Угоди про надання юридичних послуг № 37/12 від 27 вересня 2012 року);
- складання та подання заяви про збільшення позовних вимог 1 (одна) година х 425 грн.;
- складання виступу у дебатах загальна тривалість 2 (дві) години. х 425 =825 грн.,
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 Цивільного Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг у Житомирській області відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.
Головуючий: О.В. Замега