Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О., Ткаченко І.І., Шабатин Н.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката Дригваль Н.П.,

представників відповідача ПАТ «Діамантбанк» Мельник М.О. та Мазура С.В.,

представника відповідача ПрАТ «КЗСМ «Фотон» Артеменко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (далі ПАТ «Діамантбанк»), Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» (далі ПрАТ «КЗСМ «Фотон») про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить стягнути з ПАТ «Діамантбанк» неустойку у розмірі 58 055,75 грн. за прострочення виконання зобов'язання за договором та стягнути з ПрАТ «КЗСМ «Фотон» пеню у розмірі 21 190 351 грн. за прострочення виконання зобов'язання збудувати об'єкт будівництва та ввести його в експлуатацію. Позов мотивований тим, що 22.04.2008 р. між Банком «Діамант» та позивачем було укладено Договір про участь у фонді фінансування будівництва № ФОТОН/D25. Відповідно до п.1.1 вказаного Договору Банк, з метою прийняття в довірчу власність коштів для фінансування будівництва житлового будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом по проспекту Перемоги,42 у Шевченківському районі м. Києва (далі Об'єкт будівництва), створив Фонд Фінансування Будівництва виду А (далі ФФБ). Відповідно до п.1.2, п.3.1.3. вказаного Договору позивач передала у довірчу власність Банку власні кошти у розмірі 1 935 191,99 грн., з метою отримання у майбутньому у власність об'єкт інвестування, визначеного у розділі 2 цього Договору, на умовах визначених цим Договором та Правилами Фонду Фінансування Будівництва, - одна квартира в цьому житловому будинку, розташована на 2 поверсі житлового будинку, запланована загальна площа квартири (включаючи площу всіх приміщень квартири) - 134,52 кв.м. На підтвердження сплачених коштів Банк видав позивачеві свідоцтво від 25.03.2011 р. про участь у ФФБ, в якому вказано, що кількість закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкту інвестування - 92,17 кв.м. Відповідно до Договору, укладеному між Банком та Замовником Будівництва (Забудовником), останній зобов'язаний збудувати Об'єкт Будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01.07.2010 року. Відповідно до Додаткової Угоди №2 від 19.10.2010 року до Договору про участь у ФФБ № ФОТОН/D25, що був укладений 22.04.2008 р., Замовником Будівництва (Забудовником) Об'єкту Будівництва є ПрАТ «КЗСМ «Фотон», який відповідно до Договору, укладеного між Банком та Замовником Будівництва (Забудовником), останній зобов'язаний збудувати Об'єкт Будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01 січня 2012 року. На заяву позивача від 03.06.2015 р. Банк надав відповідь від 24.06.2015 р. про те, що згідно документів, наданих Забудовником (ПрАТ «КЗСМ «Фотон»), вищевказаний житловий будинок був введений в експлуатацію 02.12.2014 р., а стосовно інформації про остаточні розрахунки поточної ціни вимірної одиниці Об'єкту Інвестування, то буде відома на дату звернення до Банку для здійснення остаточних розрахунків. Тому, відповідно до цієї відповіді Забудовник прострочив виконання зобов'язання збудувати Об'єкт Будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01.01.2012 р. на 1067 днів та відповідно, внаслідок неналежного виконання зобов'язань Забудовником, поточна ціна вимірної одиниці об'єкту інвестування станом на день, протягом якого Довіритель передає у довірчу власність Банку кошти на підставі Договору, збільшилась більше ніж на 20%. Відповідно до Додатку №1 «Правила фонду фінансування будівництва виду А» до Договору про участь у ФФБ № ФОТОН/D25 , що був укладений 22.04.2008 року між Банком «Діамант» та позивачем, за договором, укладеним між Банком та Замовником Будівництва (Забудовником), останній передає Банку перелік Об'єктів інвестування в Об'єкті, який є попереднім обсягом замовлення на будівництво, та майнові права на ці об'єкти інвестування для подальшої передачі Довірителям (п.4.2.). Відповідно до п.5.6. Правил фонду фінансування будівництва виду А на виконання ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю» з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій Забудовника, що можуть призвести до: п.5.6.3. зростання передбаченої Договором про створення ФФБ вартості будівництва Об'єкту будівництва більше ніж на 20 відсотків; п.5.6.4. збільшення передбачених Договором про створення ФФБ строків будівництва більш на 90 днів, Банк зобов'язується повідомити Довірителя про можливе виникнення однієї з вказаних ризикових ситуацій, що фактично Банком вчасно зроблено не було, що є порушенням зобов'язань за Договором. Обгрунтовуючи свої вимоги дією на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем ПАТ «Діамантбанк», Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме те, що Відповідач 1-Банк надав позивачу фінансову послугу по довірчому управлінню грошовими коштами позивача, які були внесені останнім до фонду фінансування будівництва, а Позивач споживає послугу по довірчому управлінню його коштами з метою фінансування будівництва та отримання у власність квартири в житловому будинку, та те, що Відповідач 1-Банк, як управитель, повинен був здійснювати контроль за дотриманням забудовником умов та зобов'язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій Забудовника, що призвели до ризикових ситуацій, зокрема до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів, зростання передбаченої Договором про створення ФФБ вартості будівництва Об'єкту будівництва більше ніж на 20% та, виявивши порушення умов договору, мав право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору з забудовником, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об'єкта коштів, та не здійснив інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов'язань за договором, визначені законом. Зважаючи на те, що ПАТ «Діамантбанк» прострочив зобов'язання по наданню фінансової послуги позивачу з 01.01.2012 р. по 02.12.2014 р. - день прийняття об'єкту інвестування, а вартість такої послуги договорами не визначено , а загальною сумою переданих грошових коштів банку складає 1 935 191,99 грн., то неустойка, яку Банк має сплатити позивачу, становить 58 055,75 грн. Посилаючись на Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операцій з нерухомістю» в частині того, у разі підвищення поточної ціни вимірної одиниці об'єкта у Довірителя не виникає зобов'язань щодо внесення до ФФБ додаткових коштів за закріплені за ним вимірні одиниці об'єкта інвестування, та Правила фонду фінансування будівництва виду А про те, Забудовник (Відповідач 2) зобов'язаний виконати свої зобов'язання за Угодою щодо організації спорудження об'єкту будівництва та своєчасного введення його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування, та норми зобов'язального права ЦК України щодо невиконання відповідачем 2 своїх зобов'язань, нарахував загальну суму, з у рахуванням внесених коштів та пені, у розмірі 21 190 351 грн.

В судовому засіданні позивач підтримали позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі наполягала, що на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами, розповсюджується законодавство про захист прав споживачів, та те, що позивач не пропустила строків позовної давності, оскільки чекала введення об'єкту в експлуатацію та про порушення своїх прав дізналася саме в червні 2015 р. - після отримання офіційної відповіді з Банку. Надала додаткові письмові пояснення, посилаючись на правильність застосування Закону України «По захист прав споживачів» для вирішення спірних правовідносин, яка підтверджується як загальним аналізом діючого законодавства, позицією Верховного Суду України, викладеної в Узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) від 01.02.2013р., Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» N 5 від 12.04.19996р. так й опосередковано рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2. щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) від 10.11.2011р. № 15-рп/2011.

Представники відповідача ПАТ «Діамантбанк» позов не визнали та надали письмові заперечення, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 обґрунтовує свою позицію неправомірними діями ПАТ «Діамантбанк» щодо здійснення контролю за дотриманням забудовником умов та зобов'язань щодо прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, у зв'язку з чим Банку нараховано неустойку 58 055,75 грн. Але ПАТ «Діамантбанк» з цією позицією категорично не погоджується, вважає її необгрунтованою, надуманою та такою, що не відповідає чинному законодавству України, обґрунтовуючи таким. 22.04.2008 р. між ОСОБА_1 та Банком було укладено Договір про участь у ФФБ, на виконання умов якого, ОСОБА_1 частково оплатила вартість Квартири та перерахувала Банку 1 935 191,99 грн. Вказані кошти були надані Банку у довірче управління з метою подальшого їх перерахування забудовнику - ПАТ «Київський завод світлочутливих матеріалів «ФОТОН» - для здійснення останнім будівництва відповідного об'єкту (житлового будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями, приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом по просп. Перемоги, 42 у Шевченківському районі м. Києва, надалі - Об'єкт будівництва). Додатковою угодою № 2 від 19.10.2010 р., укладеною між ОСОБА_1 та Банком, передбачено, що Забудовник зобов'язується збудувати Об'єкт будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01 січня 2012 року. Відповідно до статті 7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», управитель при реалізації права довірчої власності несе відповідальність за забезпечення інтересів установника управління, повноту і своєчасність виконання своїх зобов'язань перед ним. Відповідно зі статтею 18 даного Закону, управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов'язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника. 03 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася із Заявою до Банку щодо надання інформації стосовно дати прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва та фактичної площі об'єкта будівництва. У відповідь на вказану вище заяву Банк Листом № 8251/50.4178-22 від 24.06.2015р. повідомив ОСОБА_1, що згідно документів, наданих забудовником, ПАТ «Київський завод світлочутливих матеріалів «ФОТОН», житловий будинок, що є складовою житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями і приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 42, був введений в експлуатацію 02 грудня 2014 року. Як вбачається з позову, Позивачем було нараховано пеню в розмірі 3%, від суми переданої в довірче управління Банку у зв'язку з тим, що Об'єкт будівництва був введений в експлуатацію не 01 січня 2012 року, а 02 грудня 2014 року. Однак, ані Договором, ані Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», на який посилається Позивач в обгрунтуванні позовних вимог, не передбачена відповідальність Банка за несвоєчасне введення в експлуатацію Об'єкта будівництва. Зокрема, згідно з п. 9.2 Договору, Банк не несе відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань з будівництва Об'єкта будівництва Замовником (Забудовником) або будь-якими третіми особами. Претензії, пов'язані з несвоєчасною здачею Об'єкта будівництва в експлуатацію, неналежною якістю Об'єкта інвестування, інші претензії, не пов'язані з управління майном, переданим Банку, Довіритель буде пред'являти безпосередньо винним особам. Банк, як управитель грошових коштів, не несе відповідальності власним майном за порушення Забудовником строків введення Об'єкту будівництва в експлуатацію. Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», на підставі якого було укладено вищевказаний Договір про участь у ФФБ від 22.04.2008 р. та самим цим Договором не передбачена відповідальність відповідача ПАТ «Дімантбанк» у вигляді стягнення неустойки. Вважають, що Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки уклавши Договір про участь у ФФБ, сторони стали учасниками інвестиційного процесу і виниклі між ними правовідносини регулюються спеціальним законом - Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, а також положеннями глави 70 ЦК України.

Представник відповідача ПрАТ «КЗСМ «Фотон» в судовому засіданні позов не визнала та надала письмові заперечення, мотивуючи таким. 22.04.2008 між Відповідачем 1 та Позивачем було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва № ФОТОН/D25, відповідно до якого відповідач 1, згідно Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» створив фонд фінансування будівництва виду А, з метою прийняття у довірчу власність коштів для фінансування будівництва житлового будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями, приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом по пр. Перемоги, 42, у Шевченківському районі м.Києва (надалі - Об'єкт будівництва). Згідно умов Договору про участь у ФФБ Позивач передає у довірчу власність Відповідача 1 власні кошти з метою отримання в майбутньому однієї квартири (надалі - Об'єкт інвестування) у вказаному житловому будинку. В п.5.1. Договору про участь у ФФБ зазначено, що у відповідності у відповідності до договору, укладеному між відповідачем 1 і Відповідачем 2, останній зобов'язаний збудувати та ввести в експлуатацію Об'єкт будівництва не пізніше 01.01.2010 р. За додатковою угодою № 2 від 19.10.2010 р. до Договору про участь у ФФБ передбачений п.5.1, було подовжено до 01.01.2012 р. Оскільки Об'єкт будівництва був введений в експлуатацію 02.12.2014 р., про що свідчить сертифікат № ІУ 21, виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України. Позивач вважає, що Відповідач 2 прострочив виконання зобов'язання щодо будівництва Об'єкту та введення його в експлуатацію з 01.01.2012 року по 02.12.2014 року та, керуючись ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» Позивач розрахував суму пені у розмірі 21 190 351 грн., яку, на думку Позивача, зобов'язаний сплатити Відповідач 2, за 365 днів прострочення виконання зобов'язання здачі Об'єкта будівництва в експлуатацію, з урахуванням позовної давності в один рік. Відповідач 2 вважає, що Позивач безпідставно нарахував неню на підставі вказаної норми Закону зважаючи на таке. По-перше, Договір про участь у ФФБ е двостороннім договором, укладеним між Позивачем та Відповідачем 1 (без участі Відповідачі 2), який відповідно встановлює права та обов'язки між цими двома сторонами і не створює обов'язку для третьої особи. Відповідач 2 не є стороною цього Договору і за ним Відповідач 2 не брав на себе жодних зобов'язань перед Позивачем. Відповідно Договір про участь у ФФБ не може містити та не містить ніякої відповідальності Відповідача 2 перед Позивачем зa несвоєчасне введення в експлуатацію Об'єкта будівництва. Строк будівництва Об'єкту будівництва та введення його в експлуатацію встановлений в Договорі про участь у ФФБ з посиланням на договір, що укладений між Відповідачем 1 та відповідачем 2, про що чітко зазначено у п. 5.1. Договору. В свідоцтві про участь у фонді фінансування будівництва виду А до Договору про участь у ФФБ, виданому 25.03.2011 р., також міститься витяг з договору, укладеного між Відповідачем 1 та Відповідачем 2. Тому, ані Договір про участь у ФФБ, ані Правила ФФБ фонду фінансування виду А, що є додатком « 1 до Договору про участь у ФФБ (надалі - Правила ФФБ), не містять зобов'язань Відповідача 2 перед Позивачем щодо будівництва Об'єкту та введення його в експлуатацію у відповідний строк та умови щодо його відповідальності за невиконання цього обов'язку. Зобов'язання Відповідача 2 збудувати Об'єкт будівництва та ввести його в експлуатацію передбачені в Договорі про порядок фінансування будівництва житлового будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями, приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом по пр.Перемоги, 42, у Шевченківському районі м. Києва за рахунок коштів фонду фінансування будівництва виду А № ФОТОН/ПР.ПЕР.-42 , укладеному між Відповідачем 1 га Відповідачем 2 18 вересня 2007 року (надалі - Договір про створення ФФБ). Але Договір про створення ФФБ також не містить відповідальності Відповідача 2, як забудовника, перед довірителями ФФБ у вигляді пені, про стягнення якої Позивач звернувся до суду. По-друге, Позивач помилково застосовує норми Закону України «Про захист прав споживачів» та вважає себе споживачем у спірних правовідносинах, оскільки уклавши Договір про участь у ФФБ Позивач став учасником інвестиційного процесу і правовідносин, що виникли між ними, регулюються спеціальними законами: Законом України "Про інвестиційну діяльність» та Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", які встановлюють загальні принципи, правові та організаційні засаду залучених коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами і визначають поняття забудовник, управитель та установник. Між тим, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. За Договором про участь у ФФБ Позивач не замовляв у Відповідача 2 ніякої продукції, товару або Відповідач 2 не брав на себе жодних зобов'язань перед Позивачем. Позивач за Договором про участь у ФФБ передав кошти в довірчу власність Відповідача 1, тобто в управління, а Відповідач 1 зобов'язаний використовувати їх у відповідності до Правил ФФБ. Договір про участь у ФФБ є по суті договором про управління майном, про що чітко зазначено в п.10.1 цього договору, та відповідно регулюється нормами ЦК України та Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». По-третє, Позивачем пропущено строк спеціальної (скороченої) позовної давності, встановлений ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) в один рік, оскільки перебіг позовної давності почався з 02.01.2012 року (день, наступний за кінцевим роком виконання зобов'язання щодо введення Об'єкту будівництва в експлуатацію - 01.01.2012 р.). Звертаючись до суду за захистом своїх прав після спливу строку позовної давності Позивач у своїй позовній заяві не навів жодної обставини та не надав жодного доказу на підтвердження важності причин пропуску строку позовної давності. По-четверте, Позивач не навів жодних доказів в підтвердження порушення своїх прав та/або охоронюваних законом інтересів, оскільки на дату подання позову Позивач не с власником ані квартири, ані майнових прав на неї. Відповідно до п.1.2. Договору Позивач зобов'язувався передати у довірчу власність Відповідача 1 власні кошти з метою отримання в майбутньому у власність Об'єкту інвестування, що вказаний у розділі 2 Договору, на умовах, визначених Договором ra Правилами Фонду Фінансування Будівництва. Відповідно до Договору про участь у ФФБ Позивач зобов'язувався передати у довірчу власність Відповідача 1 кошти частинами згідно з графіком, що міститься у Додатку 3 до Договору, - загальну суму коштів за Об'єкт інвестування до 27.12.2009 року включно. Однак, на сьогоднішній день, свої зобов'язання щодо передачі загальної суми коштів Відповідачу 1 Позивач не виконав, чим порушив умови Договору та приписи чинного законодавства. Тому Позивач не є власником майнових прав на об'єкт інвестування (квартиру) за Договором про участь у ФФБ, та на дату подання позову не набув навіть права на отримання у власність об'єкту інвестування (квартиру), оскільки тільки частково сплатив за закріплений за ним Договором про участь у ФФБ об'єкт інвестування (квартиру). Тому вважає, що ніяких прав Позивача не було порушено, оскільки він не є власником майнових нрав на об'єкт інвестування (квартиру) та відповідно на дату подання позову не набув право на отримання у власність об'єкта інвестування (квартиру).

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

18 вересня 2007 року між акціонерним банком «Діамант», правонаступником якого є відповідач 1 у справі - публічне акціонерне товариство «Діамантбанк», та закритим акціонерним товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон», правонаступником якого є відповідач 2 у справі - приватне акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон», укладений Договір № ФОТОН/ПР.ПЕР-42 про порядок фінансування будівництва житлового будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями і приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом по проспекту Перемоги,42 у Шевченківському районі м. Києва. Як вбачається з п.2.1 вказаного договору, Банк замовляє Забудовнику, яким є ПрАТ «КЗСМ «Фотон», збудувати Об'єкт будівництва, ввести його в експлуатацію та передати Об'єкти інвестування Довірителям на умовах, визначених Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Правилами ФФБ. Відповідно до п.4.1.1 Банк залучає кошти для фінансування будівництва Об'єкту Будівництва від довірителів на підставі укладених з ними Договорів про участь у ФФБ.

Правила Фонду фінансування будівництва виду А є додатком 1 до вищевказаного Договору

22 квітня 2008 р. між акціонерним банком «Діамант», правонаступником якого є відповідач 1 у справі - публічне акціонерне товариство «Діамантбанк», та позивачем у справі ОСОБА_1, як Довірителем, укладений Договір про участь у Фонді фінансування будівництва (ФФБ) № ФОТОН/D25, згідно до положень якого Довіритель передає у довірчу власність Банку власні кошти з метою отримання у майбутньому у власність Об'єкту Інвестування - одна квартира в житловому будинку, що є складовою частиною житлово-офісного комплексу з торговими приміщеннями і приміщеннями соціальної інфраструктури та підземним паркінгом по проспекту Перемоги,42 у Шевченківському районі м. Києва, запланованою загальною площею 134,52 кв.м.

Додатком 1 до вказаного Договору від 22.04.2008 р. є Правила Фонду фінансування будівництву виду А, які були розроблені з метою залучення коштів для фінансування будівництва вищевказаного житлового будинку - Об'єкта будівництва, забудовником якого закрите акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон», правонаступником якого є відповідач 2 у справі - приватне акціонерне товариство «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон». Згідно п.2.1 Правил Фонд фінансування будівництва створює Банк.

Згідно п.5.1 Договору про участь в ФФБ Забудовник, у відповідності до укладеному між ним та Банком договору, зобов'язаний збудувати об'єкт будівництва та ввести його в експлуатацію не пізніше 01 липня 2010 р.

Згідно додаткової угоді між позивачем та відповідачем 1 від 19 жовтня 2010 р. до Договору про участь у ФВБ строк будівництва та введення в експлуатацію встановлений - не пізніше 01 січня 2012 р.

За період 22.04.2008 р. - 25.03.2011 р. позивачем було внесено на рахунок відповідача 1 грошові кошти загальною сумою 1 935 191,99 грн.

На підтвердження сплачених коштів Банк видав позивачеві свідоцтво від 25.03.2011 р. про участь у ФФБ, відповідно до якого кількість закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкту інвестування - 92,17 кв.м.

На виконання п.4.5.1 Договору про порядок фінансування будівництва від 18.09.2007 р. відповідачем 1 отримані від позивача кошти перераховані відповідачу 2, що визнається представником відповідача 2 та не оспорюється позивачем.

В судовому засіданні встановлено, що актом від 20.11.2014 р. Об'єкт будівництва за вищевказаними договорами вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації, та сертифікатом, виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 02.12.2014 р., засвідчена відповідність закінченого будівництвом об'єкта.

Як вбачається з п. 1.1. Договору про участь у фонді фінансування будівництва № ФОТОН/D25 від 22.04.2008р., укладеному між відповідачем 1 та позивачем, цей договір укладений у відповідності до Закону України № 978-IV від 19.06.2003р. «Про фінансово-кредитні механізми і управління при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», на який посилається позивач, не передбачена відповідальність Банка за несвоєчасне введення в експлуатацію Об'єкта будівництва.

Відповідно до п.9.2 вищевказаного Договору від 22.04.2008 р. Банк не несе відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань з будівництва Об'єкта будівництва Замовником (Забудовником) або будь-якими третіми особами. Претензії, пов'язані з несвоєчасною здачею Об'єкта будівництва в експлуатацію, неналежною якістю Об'єкта інвестування, інші претензії, не пов'язані з управління майном, переданим Банку, Довіритель буде пред'являти безпосередньо винним особам. Банк, як управитель грошових коштів, не несе відповідальності власним майном за порушення Забудовником строків введення Об'єкту будівництва в експлуатацію.

Крім того, п.10.1 Договору від 18.09.2007 р., укладеного між відповідачами, передбачено, що Банк не несе відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань з будівництва Об'єкта будівництва Замовником (Забудовником) або будь-якими третіми особами. Претензії, пов'язані з несвоєчасним прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом Об'єкта будівництва, неналежною якістю Об'єкта інвестування, інші претензії, не пов'язані з управління майном, переданим Банку, Забудовник розглядатиме без участі банку.

Відповідно до положень Закону Управитель несе відповідальність в межах укладеного з Довірителем договору, проте вказаним договором не передбачено відповідальності Управителя за порушення строків будівництва об'єкту будівництва.

Таким чином, для відповідача ПАТ «Дімантбанк» не передбачена відповідальність у вигляді неустойки за порушення відповідачем ПрАТ «КЗСМ «Фотон» строків будівництва та введення житлового будинку за адресою: пр.Перемоги, 42, в експлуатацію.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 1 виконав зобов'язання, передбачені п.4.1 Договору від 22.04.2008 р. щодо використання одержаних в довірчу власність за цим Договором від Довірителя - позивача у справі коштів у відповідності Правил ФФБ та законодавства.

Суд вважає, що позивачем не надано доказів неналежного виконання відповідачем 1, як Управителем, своїх зобов'язань щодо контролю за строками прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва, зокрема доказів того, що збільшення строків будівництва об'єкта сталося внаслідок дій чи бездіяльності зі сторони Управителя (відсутність контролю, неналежний контроль за забудовником).

Тому суд погоджується з доводами представників ПАТ «Діамантбанк».

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача, що ПАТ «Діамантбанк» прострочив зобов'язання по наданню фінансової послуги позивачу з 01.01.2012 р. по 02.12.2014 р. - день прийняття об'єкту інвестування, оскільки вони спростовані наданими документами.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 неустойки у розмірі 58 055,75 грн. є безпідставними, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення суми з відповідача ПрАТ «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» суд виходить з такого.

Згідно з п.1.1. Договору про участь у фонді фінансування будівництва № ФОТОН/D25 від 22.04.2008р., цей договір укладений у відповідності до Закону України № 978-IV від 19.06.2003 р. «Про фінансово-кредитні механізми і управління при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Статтею 1 вищевказаного Закону встановлено, що цей Закон встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами.

Договір від 22.04.2008 р. про участь у Фонді фінансування будівництва не можна визнати договором про інвестиційну діяльність, оскільки виходячи із природи предмету правовідносин між Управителем та Довірителем, вони не підлягають врегулюванню Законом «Про інвестиційну діяльність». Встановлюючи в преамбулі, що цей Закон визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України, в його статті 1 уточнюється, що інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Укладаючи договір про участь у фонді фінансування будівництва багатоквартирного жилого будинку, Позивач ставила собі за мету набути у власність квартиру в цьому будинку, а не створити прибуток (доход) чи досягти соціального ефекту. За таких обставин її участь у фонді фінансування будівництві будинку не є інвестиціями в розумінні зазначеного Закону «Про інвестиційну діяльність» і суд не може застосувати його до даних спірних правовідносин. Така правова позиція відображена у Постанові Верховного Суду України від 21.11.2012р., справа № 6-101цс12).

Згідно п.2.1 Договору від 18.09.2007 р. предметом Договору є замовлення Забудовнику, яким є ПрАТ «КЗСМ «Фотон», збудувати для Довірителя, яким є позивач, Об'єкт будівництва, яким є житловий будинок, ввести його в експлуатацію та передати Об'єкти інвестування Довірителям на умовах, визначених Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Статтею ст.511 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої сторони права щодо боржника та (або) кредитора.

Статтею 636 ч.1 ЦК України встановлено, що договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Відповідно до змісту положень ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Аналіз положень пунктів Договору про порядок фінансування будівництва житлового будинку від 18.09.2007 р. свідчить а те, що він є договором, який укладений на користь третіх осіб - Довірителів, якими здійснення відбувалося в силу іншого зобов'язання (інших правовідносин), а отже він створює правовідносини між Забудовником та Довірителем, на які поширюються положення стосовно належного виконання зобов'язань, в тому числі й стосовно строків виконання зобов'язання.

Тому суд не погоджується із запереченнями представника відповідача ПрАТ «КЗСМ «Фотон» про те, що у відповідача 2 не має зобов'язань перед позивачем.

Відповідно до п.7.2 вищевказаного договору Забудовник, яким є відповідач 2 у справі -ПрАТ «КЗСМ «Фотон» - зобов'язався збудувати Об'єкт будівництва та забезпечити прийняття в к експлуатацію закінченого будівництвом Об'єкта в термін до 01 липня 2010 р.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що був встановлений новий строк введення об'єкта в експлуатацію - до 01.01.2012 р., фактично об'єкт був введений в експлуатацію 02.12.2014 р. Таким чином, відповідачем 2, як Забудовником, були порушені строки виконання зобов'язання на 23 місяця.

У статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Укладаючи з додаткову угоду від 19.10.2010 р. до Договору про участь у ФВБ від 22.04.2008 р. сторони, якими є позивач та відповідач 1, домовлялися лише на строк будівництва та введення в експлуатацію встановлений - не пізніше 01 січня 2012 р., і внесення коштів у розмірі 1 935 191,99 грн. здійснювалося позивачем до цієї дати (останній раз - 25.03.2011 р.). Саме до цієї дати позивач розраховував на виконання зобов'язання.

Аналізуючи правову природу взаємовідносин між Довірителем та Управителем, то слід визначити, що предмет договору між ними - це замовлення позивачем на будівництво житла для власних потреб. В зв'язку з чим, правовідносини між будівельною компанією (виробник) й фізичною особою (споживач, замовник) - це угода про послугу - будівництво житла. Ця теза підтверджується п. 1.2. Договору, відповідно до якої Довіритель передає у довірчу власність Банку кошти з метою отримання в майбутньому у власність Об'єкт інвестування, визначеного у Розділі 2 цього Договору.

В узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів Верховний Суд України звернув увагу, що враховуючи, що в п. 22 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, висновок про те, що цей Закон не регулює правовідносини між будівельною компанією й громадянами щодо будівництва житла для власних потреб, є помилковим».

Статтею 627 ч.2 ЦК України встановлено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

На підставі ст.8 ч.8 ЦПК України в разі, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства.

Закон України «Про захист прав споживачів» має застосовуватися й у відносинах між Управителем, Забудовником та Довірителем з приводу виконання умов договору Про участь у фонді фінансування будівництва, особливо в тій частині, в якій спеціальним законом не врегульовані права та гарантії споживача послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов наведений у ч. 3 ст. 18 Закону, який не є вичерпним.

У зв'язку із зазначеною ситуацією Верховний Суд України у своїх узагальненнях прийшов до висновку, що Закон «Про захист прав споживачів має застосовуватися до указаних правовідносин, які виникають на підставі Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Згідно ст.214 ч.2 ЦПК України при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що внесена позивачем відповідачу 1 на виконання договору від 22.04.2008 р. сума у розмірі 1 935 191,99 грн. та перерахована останнім відповідачу 2 на виконання договору від 18.09.2017 р. підлягає стягненню з відповідача 2 - ПрАТ «КЗСМ «Фотон». Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а в решті позовних вимог до відповідача 2 суд вважає необхідним відмовити.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ПрАТ «КЗСМ «Фотон» і про те, що позивачем пропущений строк позовної давності для вимог про стягнення суми, оскільки відповідачем ПАТ «Діамантбанк» повідомлено позивача про введення житлового будинку в експлуатацію листом від 24.06.2015 р.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ПрАТ «КЗСМ «Фотон» в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 090,0 грн.

На підставі викладеного, ст.ст.11, 15, 511, 610-611, 627, 636 ЦК України, Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 88, 208-209, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» про стягнення суми - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 935 191,99 грн. (один мільйон дев'ятсот тридцять п'ять тисяч сто дев'яносто одна грн. 99 коп.).

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський завод світлочутливих матеріалів «Фотон» в дохід держави судовий збір у розмірі 6 090,0 грн. (шість тисяч дев'яносто грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова