07.12.2015 Справа № 469/1090/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючої судді - Гапоненко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання - Потриваєвої М.А.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» 01 вересня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою 10.09.2007 року укладено кредитний договір № 014/08-112/67157 про надання кредиту у розмірі 10000 дол. США з відсотковою ставкою за користування кредитом 13,50% річних строком до 10.09.2017 року. Умовами договору також передбачено сплата пені у розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків, та збільшення процентної ставки за кредитом на 5% у випадку невиконання позичальником обумовленого кредитним договором обов»язку щорічного надання банку договору (полісу) страхування наданого у забезпечення майна та життя позичальника на користь банку і документу, що підтверджує сплату страхових внесків.

У зв»язку з ненаданням відповідачкою до банку договору страхування та копій платіжних доручень про сплату страхових платежів відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена на 5 % річних з 07.10.2014 року до повного погашення кредиту.

08 травня 2015 року Позичальнику направлено вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором, проте заборгованість погашено не було, в результаті чого станом на 19.06.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 4376,10 дол. США, що еквівалентно 93338,51 грн., з яких :

- заборгованість за кредитом - 3199,60 дол. США, що еквівалентно 68244,76 грн., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 658,77 дол. США, що еквівалентно 14051,01 грн.,

- заборгованість за відсотками - 360,08 дол. США, що еквівалентно 7680,20 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 353,60 дол. США, що еквівалентно 7541,99 грн.,

- пеня - 816,42 дол. США, що еквівалентно 17413,55 грн.

Тому позивач спросив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала заперечення проти позову, мотивовані тим, що позивачем безпідставно підвищено відсоткова ставка на 5%, оскільки умова договору про підвищення відсоткової ставки є нікчемною відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», так як сума плати за страхування майна не входить у суму споживчого кредиту, і фактично з відповідача вимагається сплатити додаткові кошти в якості плати за користування кредитом за дії, які не відносяться до послуг банку. У зв»язку з цим вважає, що залишок за тілом кредиту складає 2692 дол.США, а сума заборгованості за відсотками має бути зменшена на 5% починаючи з 07.10.2014 року. Також посилалась на те, що дії банку по збільшенню відсоткової ставки на 5% фактично є прихованим застосуванням неустойки (пені) за невиконання певних умов договору, у зв»язку з чим відповідно до ч.2 ст.550 ЦК України сума пені повинна бути обрахована виходячи зі зменшеної на 5 % суми заборгованості по платі за користування кредитом, так як проценти на неустойку не нараховуються. Крім того, просила застосувати однорічний строк позовної давності до вимог про стягнення пені. У судовому засіданні також посилалась на відсутність своєї вини у невиконанні вимог кредитного договору щодо надання банку договору страхування та документу, що підтверджує його оплату, так як страхову компанію «Оранта», з якою відповідачем за домовленістю з банком укладались договори страхування, з 2014 року позивачем було виключено з переліку страхових компаній, з якими співпрацює ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», а будь-якої іншої страхової компанії співробітниками банку рекомендовано не було.

Заслухавши пояснення відповідачки, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, регульовані нормами зобовязального права.

Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем відповідно до вимог ст.ст.1054, 1055 ЦК України 10.09.2007 року укладено кредитний договір № 014/08-112/67157, згідно з яким банком надано відповідачу кредит на споживчі цілі (придбання квартири) в сумі 10000 дол.США з відсотковою ставкою за користування кредитом 13,50 % річних строком до 10.09.2017 року (а.с.11-16), а відповідачка зобов»язалась щомісяця до 15 числа здійснювати погашення заборгованості по договору.

Сторонами обумовлено у вказаному кредитному договорі обов»язок укладання договорів страхування предмету застави (квартири) та життя позичальника (п.1.4 кредитного договору) та надання позичальником банку щорічно протягом строку дії кредитного договору копії договорів страхування та платіжних документів про здійснення страхування (п.5.6 кредитного договору); страхування здійснюється позичальником в страховій компанії, обраній ним самостійно зі страхових компаній, які співпрацюють з кредитором, з переліком та розміром тарифів яких позичальник ознайомлений до укладання Договору (п.3.8 кредитного договору).

Таким чином, є безпідставними посилання відповідачки на неповідомлення її співробітниками банку про страхову компанію, яка співпрацює з кредитором, оскільки зі змісту кредитного договору вбачається, що з переліком таких страхових компаній відповідачка була ознайомлена, що й посвідчила своїм підписом у кредитному договорі.

Крім того, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_3 щодо його звернення в інтересах дружини, ОСОБА_1, до місцевого відділення ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та на «гарячу лінію» банку, працівниками банку на його особисте звернення було надано інформацію про страхові компанії, з якими співпрацює чи не співпрацює позивач.

За умовами кредитного договору, сторони домовились, що процентна ставка за користування кредитом збільшується на 5 відсотків річних від початкової у разі ненадання банку договору (полісу) страхування предмета застави, життя (або страхування від нещасного випадку) позичальника та документів, що підтверджують повну сплату страхового платежу (п.3.11.1 кредитного договору).

Всі умови договору визнано відповідачкою зрозумілими для неї, розумними, справедливими та такими, що відповідають її інтересам (п.8.1.1 кредитного договору).

У зв»язку з ненаданням відповідачкою копій договору страхування та платіжних документів про сплату страхових платежів проценту ставку за кредитним договором на підставі п.3.11.1 кредитного договору було збільшено до 18.50% річних з 07.10.2014 року до повного погашення кредиту (а.с.7), що відповідає положенням статті 1056-1 ЦК України щодо можливості зміни кредитором процентної ставки за кредитним договором відповідно до умов та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК, якщо договором встановлено обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Обумовлений сторонами обов»язок відповідачки надавати докази страхування нею предмета застави та життя впливає на кредитні ризики, які, відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України, є одним з факторів, які визначають розмір процентної ставки за кредитним договором.

Оцінюючи зазначені положення законодавства та обставини справи, суд вважає, що позивач, змінивши відсоткову ставку за кредитним договором внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов»язань, діяв відповідно до умов вказаного кредитного договору, яким передбачено зміну умов зобов»язання як наслідок порушення зобов»язання, що повністю відповідає вимогам ст.611 ЦК України.

Тому є безпідставними посилання відповідачки на те, що дії банку по збільшенню відсоткової ставки на 5% фактично є прихованим застосуванням неустойки (пені), оскільки сплата неустойки (пені) та зміна умов зобов»язання є різними наслідками порушення зобов»язань та, виходячи зі змісту ст.611 ЦК України, можуть застосовуватися одночасно.

Частиною 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено заборону кредитодавцю встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Укладений сторонами кредитний договор не містить умов про сплату визначених вказаною нормою коштів, а тому посилання відповідачки на нікчемність умов кредитного договору не відповідає обставинам справи.

Відповідачкою не заперечується, що зобов"язання щодо погашення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення нею здійснювались не у повному обсязі.

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом 3199.60 доларів США, що еквівалентно 75032.85 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 658,77 доларів США, що еквівалентно 15448,62 грн., та заборгованості за відсотками 360,08 доларів США, що еквівалентно 8444,13 грн., з яких прострочена заборгованість за відсотками 353,60 доларів США, що еквівалентно 8292,17 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 01 вересня 2015 року, то вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково, в межах позовної давності, тобто за період з 01 вересня 2014 року по 01 вересня 2015 року, що складає 669,46 дол.США, що еквівалентно 15699,30 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ ОСОБА_2 Аваль на транз/рахунок № 29090312 Миколаївської областної дирекції Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль", , МФО 326182, в рахунок сплаченого судового збору 902,04 грн. та в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 4229 (чотири тисячі двісті двадцять дев»ять) доларів США 14 центів, що еквівалентно 99176 (дев»яносто дев»ять тисяч сто сімдесят шість) гривень 28 копійок, у тому числі :

заборгованість за кредитом 3199.60 доларів США, що еквівалентно 75032.85 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 658,77 доларів США, що еквівалентно 15448,62 грн.,

заборгованість за відсотками 360,08 доларів США, що еквівалентно 8444,13 грн., з яких прострочена заборгованість за відсотками 353,60 доларів США, що еквівалентно 8292,17 грн.

пеня 669,46 доларів США, що еквівалентно 15699,30 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14 грудня 2015 року.

Суддя: