Провадження № 4-с/761/239/2015
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маліновської В.М.,

при секретарі Лазоришинець К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Нейрановського А.О. (боржник у виконавчому провадженні) на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича, при проведенні виконавчих дій в рамках зведеного виконавчого провадження № 43775167, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Нейрановський А.О. (Боржник у виконавчому провадженні, Скаржник, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив скасувати вимогу державного виконавця № 624/1 від 13 липня 2015р. в межах виконавчого провадження № 43775167 на виконання виконавчих листів: - № 761/25470/13-ц, який виданий 19.06.2014р. Шевченківським районним судом м. Києва по стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 355 250,00 доларів США; - № 727/10330/14-ц, який виданий 16.03.2015р. Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу на користь ОСОБА_3 в розмірі 251 061,59 доларів США.

Скаргу мотивовано тим, що на виконанні у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича перебуває на виконанні виконавчі листи: - № 761/25470/13-ц, який виданий 19.06.2014р. Шевченківським районним судом м. Києва по стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 355 250,00 доларів США; - № 727/10330/14-ц, який виданий 16.03.2015р. Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу на користь ОСОБА_3 в розмірі 251 061,59 доларів США, які об'єднанні у зведене виконавче провадження № 43775167. 13 липня 2015 року суб'єкт оскарження направив на адресу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» вимогу державного виконавця № 624/1, в якій вимагає здійснити певні дії. Разом з тим, Скаржник вважає таку вимогу неправомірною, як винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що підпунктом 1.8.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р. передбачаються реквізити, наявність яких обов'язкова у вимозі, серед яких зокрема дата відкриття виконавчого провадження. В отриманої Банком Вимозі Суб'єкт оскарження не зазначив дату відкриття виконавчого провадження, чим грубо порушив вимоги пп.»Б» п. 1.8.1. вказаної Інструкції, що свідчить про невідповідність Вимоги нормам діючого законодавства України, а тому є протиправною та безумовно є підставою для її скасування.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_4 подав суду заперечення на скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с.21-25), в яких зазначив, що подана скарга є необгрунтованою, з наступних підстав. Так, 24.06.2014р. постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2014р. у справі № 761/25470/13-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 суми в розмірі 355 250,00 доларів США. Постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено Боржнику, отже останньому було відомо з 25.06.2014р. про факт та дату відкриття виконавчого провадження. Така обізнаність боржника підтверджується його заявою від 25.06.2015р. про зупинення виконавчого провадження, ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2015р., залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2015р. у справі про оскарження дій державного виконавця - адже в ході виконавчого провадження і починаючи з червня 2014 року боржник активно користувався всіма своїми правами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ на даний час боржником в повній мірі не виконаний. 27.03.2015р. постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.03.2015р. у справі № 727/10330/14-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 суми в розмірі 251 061,59 доларів США. Постанова державного виконавця надсилалась боржнику рекомендованим листом та була отримана ним 01.04.2015р, отже, і в цьому випадку Боржникові було достовірно відомо про факт та дату відкриття виконавчого провадження. Постановами державного виконавця від 24.04.2015р. вищевказані виконавчі провадження щодо одного і того ж боржника було об'єднано у зведене виконавче провадження, в порядку ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження». Добровільно вищевказані виконавчі документи суду боржником у повному обсязі не виконані, залишок боргу на даний час становить396 034,87 доларів США, виконавче провадження триває. При цьому, боржник активно ухиляється від виконання виконавчих документів, свого обов'язку не виконує, нехтує встановленою ст. 124 Конституції України обов'язковістю виконання судових рішень. За таких обставин державним виконавцем було направлено боржнику вимогу державного виконавця № 624/1 від 13.07.2015р., де останній вимагав від боржника надати певні відомості щодо його доходів, стану рахунків, характеристик майна. Разом з тим, представник стягувача у виконавчому провадженні зазначив, що такий реквізит як дата відкриття виконавчого провадження не є імперативною вимогою, визначеною Законом України «Про виконавче провадження» або Інструкцією № 512/5, окрім того вказані нормативно-правові акти чітко розрізняють та відокремлюють поняття «виконавче провадження» та «зведене виконавче провадження». Приписи вказаних Закону та Інструкції № 512/5 не містять переліку реквізитів вимоги у разі її направлення боржникові при здійсненні зведеного виконавчого провадження. Окрім того, скаржником не доведено, яким чином не зазначення дати відкриття виконавчого провадження у вимозі державного виконавця може навіть гіпотетично порушити його права та інтереси, або впливати на виконання цієї вимоги державного виконавця, разом з тим, у будь-якому випадку таке неістотне порушення не може бути підставою для скасування вимоги державного виконавця № 624/1 від 13.07.2015р.

В судове засідання представник Скаржника та заінтересовані особи не з'явились, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 386 Цивільним процесуальним кодексом України та на належність повідомлення відділ державної виконавчої служби та скаржника про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи за відсутності державного виконавця.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець: - здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом;- надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;- розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;- роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим Максимом Глібовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 43775167) по примусовому виконанню виконавчого листа № 761/25470/13-ц, виданого 19.06.2014р. Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_5 355 250,00 доларів США (а.с.29). Згідно ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена Боржнику супровідним листом від 24.06.2014р. № 624/1 (а.с.28). З матеріалів справи вбачається, що Боржнику достовірно було відомо про відкриття виконавчого провадження № 43775167, що підтверджується клопотанням про зупинення виконавчого провадження від 25.06.2014р. (а.с.32), ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2015р. у справі № 761/37148/14-ц за скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», особа дії, якої оскаржуються - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (а.с.33-35), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.05.2015р. (а.с.36-38).

Разом з тим, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. від 27.03.2015р. відкрито виконавче провадження (ВП № 47004951) по примусовому виконання виконавчого листа № 727/10330/14-ц, виданого 16.03.2015р. Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 251 061,59 доларів США (а.с.41). Копію вказаної постанови було направлено Боржнику супровідним листом від 27.03.2015р. № 375/1 (а.с.40), що підтверджується списком рекомендованих відправлень (а.с.42) та отримана боржником 01.04.2015р. (а.с.43).

Статтею 33 Закону визначено, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постановами державного виконавця про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 24.04.2015р., в зв'язку з тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві перебувають виконавчі провадження щодо стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь фізичних осіб заборгованості, вирішено об'єднати виконавче провадження № 43775167 з примусового виконання виконавчого листа № 761/25470/13-ц, виданого 19.06.2014р. Шевченківським районним судом м. Києва, та виконавче провадження № 47004951 з примусового виконання виконавчого листа № 727/10330/14-ц, виданого 16.03.2015р. Шевченківським районним судом м. Чернівці, у зведене виконавче провадження № 47367064, яке веде Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (а.с.31, 46).

13 липня 2015 року в рамках зведеного виконавчого провадження ВП № 43775167 на адресу Боржника державним виконавцем направлено Вимогу державного виконавця № 624/1 від 13.07.2015р., в якій державний виконавець вимагав уповноваженій службовій особі боржника у триденний строк з дня отримання вимоги з'явитись до державного виконавця в прийомні години (середа - з 15:00 до 18:00, п'ятниця - з 9:00 до 12:00) за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 32 та надати письмові пояснення з приводу невиконання судового рішення і документальні підтвердження про сплату боргу та інших необхідних платежів, - керівникові боржника утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, зокрема: - відчужувати майно та відкривати нові рахунки у банках чи інших фінансових установах; - у триденний строк з дня отримання вимоги надати державному виконавцю запитувану ним письмову інформацію, зокрема про доходи боржника та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах та сума коштів на них станом на початок та кінець операційного дня отримання цієї вимоги, готівку в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника станом на день отримання вимоги, наявність частки держави у статутному фонді не менш як 25 відсотків (а.с.4-7).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначаються зокрема Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованою і Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/20802 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.1.7., 1.8. Інструкції визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, установ, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Вимога державного виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Підпунктом 1.8.1. Інструкції передбачено, що у вимозі зазначаються: а) найменування органу ДВС; б) дата відкриття та номер виконавчого провадження; в) реквізити виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження (його резолютивна частина у разі потреби); г) прізвище, ім'я та по батькові державного виконавця; ґ) перелік дій, які необхідно вчинити; д) строк виконання вимоги; е) наслідки невиконання вимоги.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що вказані в п.1.8.1. Інструкції реквізити, які повинні зазначатись у вимозі державного виконавця носять рекомендаційний характер щодо змісту такої вимоги в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню одного виконавчого документа, водночас, Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією не передбачено вимог до інформації, яка повинна міститись у вимозі державного виконавця, яка направляється в рамках зведеного виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі - Постанова від 07.02.2014р. № 6) передбачено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника (п. 4 Постанови від 07.02.2014р. № 6).

Разом з тим, Заявником не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України на підтвердження порушення його прав чи інтересів внаслідок не зазначення державним виконавцем у своїй вимозі від 13.07.2015р. № 624/1 дати відкриття виконавчих проваджень, що входять у зведене виконавче провадження, та таких не здобуто при розгляді скарги.

Відповідно до п. 18 Постанови від 07.02.2014р. № 6 за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки, встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні їм докази не підтверджують порушення права чи свобод Скаржника - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», разом з тим суд зазначає, що саме по собі не зазначення дати відкриття кожного з виконавчих проваджень, що входять до зведеного виконавчого провадження не порушує права боржника та не є підставою для скасування вимоги державного виконавця.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище, на підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 5, 6, 11, 12, 17, 33 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованою і Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/20802, з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 386, 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Нейрановського А.О. (боржник у виконавчому провадженні) на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича, при проведенні виконавчих дій в рамках зведеного виконавчого провадження № 43775167, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: