Справа № 316/3127/14-ц
Провадження № 2/316/380/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. Місцевий Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого: Ткаченко І. М.,

при секретарі: Лохматова Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення права власності на частку в спільній власності, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з позовом звернувся позивач, де вточнив свої позовні вимоги, просить суд визнати за ним право власності на ? частку квартири № 16 в б. 14 по вул. Набережній в м. Енергодар, Запорізької області. В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві зазначив, що є співвласником вказаної квартири. Квартира була приватизована членами його сімї, як спільна власність. На даний час бажає розпоряджатися своєю часткою на свій розсуд.

У судове засідання позивач ні разу не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на пропозицію суду надати належним чином докази та обґрунтування вимог, надав листа, де запропонував суду, якщо виникають сумніви, самому витребувати докази, що не є компетенцією суду.

Відповідачі у судове засідання ні разу не зявилися, про час розгляду справи повідомлялися повістками та оголошенням в газеті, заперечень не надали, у звязку з чим, суд вважає згідно зі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, справу розглянути у заочному провадженні за матеріалами справи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, пояснення свідків, дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилались позивач та його представник, як на підставу вимог, а відповідач та його представник як на підставу своїх заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, на пропозицію суду, що до надання доказів, позивачем було надано оригінал довідки Комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» від 23.12.2014 року, відповідно до якої квартира № 16 б. 14 по вул. Набережній в м. Енергодар приватизована ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 як спільна власність, та станом на 01.01.2013 року інформація щодо реєстрації права власності відсутня. Інших доказів та належним чином посвідчених копій чи оригіналів документів надано суду не було. Ксерокопії довідок та документів, які ні ким не посвідчені та суду не надані оригінали. Суд не враховує як належні докази та не бере до уваги як докази на підтвердження позовних вимог.

При цьому, оцінив надану довідку, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, «право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону».

Відповідно ч. 1 ст. 182 ЦК України, «право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації».

Оскільки ж предметом спору є 1/4 частка спірної квартири, являється нерухомим майном, момент вчинення такого правочину відповідно до ст. 210 та ч. З ст. 640 ЦК України у редакції, що діяла до 01.01.2013 року, повьязувався з державною реєстрацією, отже на момент розгляду справи цей правочин не є укладеним, а тому і не створює прав та обов'язків для сторін.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права користування та розпоряджання своїм володіння, майном.

Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Енергодарське бюро технічної інвентаризації» від 23.12.2014 року, відповідно до якої квартира № 16 б. 14 по вул. Набережній в м. Енергодар приватизована ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 як спільна власність, та станом на 01.01.2013 року інформація щодо реєстрації права власності відсутня.

Позивач не надав суду жодного документу, який би свідчив про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ним, що свідчить про те, що позивач не набув право власності, не виконав вимоги закону.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування спільним майном визначається судом.

Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і ніхто не вправі позбавити особу цих прав.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в задоволені позову відмовити.

Керуючись ст. 10, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення права власності на частку в спільній власності відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня одержання копії рішення. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: І. М. Ткаченко