Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2015 Справа №607/8733/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

представників третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України, третя особа Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила до суду позов до Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України (далі Департамент, ДДСО) про поновлення на роботі на посаді начальника відділу головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України в Тернопільській області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 29 квітня 2015 року по день поновлення на роботі, надмірно утриманих коштів із заробітної плати в розмірі 7081,74 гривень та стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 гривень. Позов обґрунтовувала тим, що 05 лютого 2014 року її призначено на посаду начальника відділу головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України на підставі наказу ДДСО при МВС України № 45о/с. 28 квітня 2015 року видано наказ ДДСО при МВС України № 99 о/с, яким її звільнено із займаної посади за п. 2 ст. 41 КЗпП України, тобто трудовий договір розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Позивач вважає, що звільнення її з роботи є незаконним та здійснено з грубим порушенням законодавства, оскільки її ознайомлено тільки з наказом про звільнення, однак роботодавцем не надано документів, які б обґрунтовували її звільнення, а також містили роз'яснення вчинених дій. У день звільнення відповідачем надано позивачу розрахунковий лист за квітень 2015 року, з якого убачається, що із заробітної плати проведено утримання (інші) у розмірі 7081,74 гривень, однак жодних розяснень щодо підстав проведених утримань та розшифрування їхніх сум відповідачем не надано. Внаслідок таких дій відповідача позивач зазнала моральної шкоди, розмір якої вона оцінює в 20000 гривень, виходячи з втрати нормальних життєвих зв'язків, затрати додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом до участі у справі залучено Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України (далі Управління, УДСО) як третю особу на стороні відповідача.

В подальшому представником позивача подано заяву зменшення позовних вимог, відповідно до якої вимогу про стягнення з відповідача 7081,74 гривень виключено з числа позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зменшені позовні вимоги підтримала.

Пояснила, що відповідачем порушено порядок проведення інвентаризації, зокрема не дотримано вимог Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України № 59 від 11 серпня 1994 року. Не враховано, що матеріально-відповідальними особами є інші бухгалтери, зокрема, ОСОБА_7, ОСОБА_6 тощо, загалом 10 чоловік. У неї не взято жодних пояснень. Під час проведення перевірки не мав права бути присутнім ОСОБА_8

Щодо звіту аудиту відповідності від 03 квітня 2015 року, то відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1001 від 28 вересня 2011 року головний спеціаліст відділу внутрішнього аудиту ДДСО ОСОБА_4 повинен був залучити експерта, а сам не вправі визначати порушення термінів звітування за отримані підзвітні суми щодо податкових зобовязань по ПДФО на суму 3781,74 гривень. Крім цього, відсутні докази на підтвердження саме такої суми ПДФО, а також, що саме вона вчинила це порушення.

Щодо фактів невідповідності дати вибуття та/або вибуття з відрядження, визначеної у квитках, та завищення розміру добових на суму 3300 гривень, вважає це не своїм порушенням, а порушенням ОСОБА_9, бо саме він визначає кількість діб на відрядження. Крім цього, Інструкцією про службові відрядження визначено, що добові витрати не потребують спеціального підтвердження. Таким чином у самому законі наявні суперечності щодо нарахування добових у таких випадках.

Щодо звинувачень її в тому, що вона, використовуючи своє службове становище та маючи безпосередній вплив на посадових осіб Управління, змушувала їх підписувати відомості про отримання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 7786,07 гривень, які нею не видавалися, ОСОБА_1 пояснила, що це є нічим іншим, як наклепницькими заявами співробітників. На спростування цих відомостей вона подавала керівництву ДДСО документи, затверджені керівником та головним бухгалтером, у тому числі: відомість на видачу грошових коштів під звіт; авансовий звіт про закупівлю товарів з товарними чеками; відомість на видачу товарів. Однак, зазначені документи відповідачем перевірені не були.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 визнала, що допустила завищення витрат на відрядження (витрати на чай), однак вважає, що звільнення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України за таке порушення є неприпустимим.

Внаслідок незаконного звільнення їй заподіяно моральну шкоду. Вона одна виховує 16-річну дитину, мама померла. Вона вже півроку не має роботи. Протягом часу роботи у відповідача не мала жодної догани, а лише заохочення. Внаслідок пережитого стресу через незаконне звільнення втратила здоровя, на підтвердження чого свідчить медична довідка. За таких обставин вона мусить докладати додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення життєвих стосунків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 зменшені позовні вимоги підтримала. Пояснила, що позивач не є особою, яка безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності. Посада головного бухгалтера не входить до переліку осіб, з якими роботодавець вправі укладати договір про повну матеріальну відповідальність. До функціональних обовязків ОСОБА_1 не входять обовязки щодо приймання, зберігання, транспортування, розподілу матеріальних цінностей. За таких обставин звільнення позивача на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП суперечить вимогам закону. З цих підстав просила позов задоволити, поновити ОСОБА_1 на роботі, стягнути з відповідача 75453,43 гривень середнього заробітку, виходячи з фактичної кількості робочих днів вимушеного прогулу, яка становить 169 днів, та середньоденної заробітної плати в розмірі 446,47 гривень, а також стягнути з відповідача в користь позивача 20000 гривень моральної шкоди.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти позову заперечили з підстав, викладених у запереченнях на позов. Пояснили, що у березні 2015 року відділом внутрішнього аудиту Департаменту проведено планову перевірку УДСО, під час якої виявлено порушення фінансової дисципліни, нарахування податкових зобов'язань і порядку оформлення документів. За результатами вказаної перевірки було складено звіт аудиту відповідності, що проводився в УДСО за період з квітня 2014 року до лютого 2015 року від 03 квітня 2015 року. За наслідками проведеного аудиту було складено рекомендації УДСО, а саме щодо забезпечення нарахування та сплати зобов'язань по ПДФО з утриманням з відповідних працівників, що допустили порушення авансової дисципліни та за результатами проведеного службового розслідування прийняти відповідне адміністративне рішення, за необхідності застосувати заходи дисциплінарного та матеріального впливу. 24 березня 2015 року до Департаменту надійшла заява ОСОБА_1 про необхідність проведення службового розслідування за фактом перевищення службових повноважень начальником УДСО при УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 28 квітня 2015 року за результатами проведення службового розслідування складено висновок за фактом перевірки звернення ОСОБА_1, яким було встановлено відсутність підтвердження фактів неправомірних дій по відношенню до неї з боку начальника УДСО ОСОБА_9 ОСОБА_1, з пояснень опитаних працівників бухгалтерії встановлено складний морально-психологічний клімат у їх колективі, що виникає через нетактовну поведінку з боку ОСОБА_1, яка постійно безпідставно звинувачувала їх у незадовільному виконанні функціональних обов'язків. Для покращення взаємовідносин у колективі, як зазначили практично всі опитані працівники бухгалтерії, необхідно призначити іншого керівника бухгалтерії. Що стосується перевірки порушення фінансової дисципліни, нарахування податкових зобов'язань і порядку оформлення документів УДСО, то службовим розслідуванням підтверджено, що зазначені в ньому порушення авансової дисципліни при проведені розрахунків з підзвітними особами допущені безпосередньо ОСОБА_1 і в її інтересах. У своєму поясненні ОСОБА_1 вказала, що крім виконання своїх функціональних обов'язків, займалася не обтяжуючими її обов'язками в частині придбання за підзвітні кошти та видачею працівникам бухгалтерії, структурних служб Управління та підрозділів ДСО області канцелярських товарів, господарських товарів. Оскільки у діях ОСОБА_1 виявлено ряд порушень, зокрема: завищення витрат на відрядження, порушення авансової дисципліни, нестача матеріальних цінностей у підзвітної особи, порушення при видачі товарно-матеріальних цінностей на суму 7786,07 гривень, 28 квітня 2015 року ДДСО видано наказ № 56, який став підставою звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст. 41 КЗпП України з 28 квітня 2015 року, з яким позивач ознайомлена та отримала його копію в день звільнення. Сукупність умов, визначених у п. 2 ст. 41 КЗпП України, підтверджуються матеріалами аудиту господарської діяльності УДСО, висновком службового розслідування від 28 квітня 2015 року, поясненнями працівників УДСО, матеріалами кримінального провадження щодо привласнення майна УДСО шляхом зловживанням службовою особою ОСОБА_1 своїм службовим становищем. З цих підстав представники відповідача вважають звільнення позивача із займаної посади законним, а позов безпідставним. Просили суд відмовити в його задоволенні.

Представники третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти позову заперечили, просили суд відмовити в його задоволенні. Підтримали пояснення представників відповідача.

Судом досліджено надані сторонами докази:

Згідно записів у трудовій книжці позивач ОСОБА_1 на підставі наказу ДДСО при МВСУ № 45о/с від 05 лютого 2014 року була призначена на посаду начальника відділу головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України (Т. 1, а.с. 11).

З 08 лютого 1994 року до 05 лютого 2014 року ОСОБА_1 працювала у ВДСО при УМВС України в Тернопільській області на посадах оператора ЕОМ, головного бухгалтера, економіста відділу, провідного фахівця, спеціаліста, головного бухгалтера централізованої бухгалтерії, головного бухгалтера бухгалтерії ВДСО при УМВС України в Тернопільській області (Т. 1, а.с. 8 11).

02 січня 2009 року між Відділом ДСО та ОСОБА_1 головним бухгалтером ВДСО укладено договір про повну матеріальну відповідальність (Т. 3, а.с. 39).

Відповідно до положення про УДСО, що є додатком до наказу ДДСО № 251 від 05 грудня 2013 року, УДСО є державною установою та підпорядковується і входить до сфери управління ДДСО (Т. 3, а.с. 20).

Згідно з наказом начальника ДДСО № 99 о/с від 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади начальника відділу головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО при УМВС України в Тернопільській області за п. 2 ст. 41 КЗпП України (винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу). (Т. 1, а.с. 6).

Як слідує з зазначеного наказу, підставою його видачі є наказ ДДСО при МВС України від 28 квітня 2015 року №56.

Відповідно до наказу Департаменту державної служби охорони №56 від 28 квітня 2015 року «Про порушення фінансової дисципліни, нарахування податкових зобовязань, і порядку оформлення документів в УДСО при УМВС України в Тернопільській області та покарання винних» (далі наказ № 56) встановлено, що проведеною перевіркою за наслідками звернення ОСОБА_1 та порушень фінансової дисципліни, нарахування податкових зобов'язань і порядку оформлення документів, виявлених у березні 2015 року при проведенні аудиту відповідності УДСО виявлено ряд порушень, зокрема:

-проведеним службовим розслідуванням установлено, що з інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_1, порушень не виявлено, зазначені, факти документального підтвердження не знайшли, є надуманими, та повністю спростовані показами працівників Управління, які переважною більшістю вказали на неадекватну поведінку заявниці та напружений з даного приводу морально-психологічний клімат у колективі підрозділу;

-згідно зі звітом аудиту порушення авансової дисципліни при проведенні розрахунків з підзвітними особами допущені безпосередньо ОСОБА_1 і в її інтересах;

-під час проведення раптової перевірки наявності матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні ОСОБА_1 остання при з'ясуванні відсутності «модема-56-к» вартістю 455 грн., зарядного пристрою до мобільного телефону вартістю 27,50 грн. і переміщення віконних жалюзі за базою «1С підприємство», вартістю 1055 грн. у грубій формі заборонила подальшу перевірку, стала на всіх кричати, вигнала з кабінету та погрожувала написанням скарг до різних інстанцій. У результаті агресивної поведінки ОСОБА_10 і неможливості проведення подальшої перевірки було складено та підписано відповідний акт;

-указана поведінка ОСОБА_1 у присутності комісії додатково підтверджує зазначені вище покази аудитора та працівників Управління;

-крім цього, використовуючи своє службове становище та маючи безпосередній вплив на посадових осіб Управління, ОСОБА_1 змушувала їх підписувати відомості про отримання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 7786,07 гривень, які нею не видавалися;

-також, згідно з аудитом відповідності Управління, внаслідок недоопрацювання з боку ОСОБА_1 та ігнорування нормативних документів виявлено:

oзавищення витрат на відрядження (витрати на чай) на загальну суму 672 гривні;

oфакти невідповідності дати вибуття та/або прибуття з відрядження, визначеної у квитках, у звязку з чим завищено розмір добових на загальну суму 3300 гривень;

oпорушення термінів звітування за отримані підзвітні суми в управління, як у податкового агента виникли податкові зобовязання по ПДФО на суму 3781,74 гривень. (Т. 1, а.с. 45 46).

Наявність зазначених порушень відображено також у висновку за фактом перевірки звернення ОСОБА_1 та порушення фінансової дисципліни, виявлених у зазначеному управління працівником відділу внутрішнього аудиту Департаменту, від 28 квітня 2015 року, затвердженого начальником ДДСО ОСОБА_11 (Т. 2, а.с. 106 112).

З наказу № 56 слідує, що грубе порушення трудової дисципліни, що проявилося в незадовільному виконанні функціональних обов'язків у частині свідомого порушення фінансової дисципліни, нарахувань податкових зобов'язань, порядку оформлення документів, що призвело до нанесення збитків, проявлену нещирість під час проведення аудиту відповідності та службового розслідування, перешкоджання проведенню раптової перевірки наявності матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні, створення напруженого морально-психологічного клімату в колективі, втрати довіри підлеглих і керівництва, стали можливими внаслідок не лише безвідповідального відношення до виконання службових обов'язків з боку ОСОБА_1, але і неналежного контролю за роботою підлеглого структурного підрозділу з боку начальника Управління ОСОБА_9 (Т. 1, а.с. 46).

Наказано за грубе порушення трудової дисципліни, що проявилося в незадовільному виконанні функціональних обовязків у частині свідомого порушення фінансової дисципліни, нарахувань податкових зобовязань, порядку оформлення документів, що призвело до нанесення збитків, проявлену нещирість під час проведення аудиту відповідності та службового розслідування, перешкоджання проведенню раптової перевірки наявності матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні, створення напруженого морально-психологічного клімату в колективі, втрати довіри підлеглих і керівництва, звільнити ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 2 статті 41 Кодексу законів про працю України та на підставі статті 130 Кодексу законів про працю України утримати з неї нанесений Управлінню збиток на загальну суму 7081,74 гривень. Начальнику УДСО ОСОБА_9 оголосити догану (Т. 1, а.с. 47).

Як слідує з акту позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності УДСО за період з 01 січня 2014 року по 02 червня 2015 року, складеного 06 липня 2015 року державним фінансовим інспектором Державної фінансової інспекції в Тернопільській області, встановлено, що у 49 випадках здано авансові звіти, у яких дата виїзду у відрядження чи приїзду, у проїзних квитках не відповідала дням вибуття чи повернення із відрядження, що призвело до зайвого відшкодування 30 працівникам 3300 гривень (Т. 3, а.с. 49), суцільною перевіркою авансових звітів установлено, що у 52 випадках до авансових звітів включено завищені суми витрат на загальну суму 224 гривні і як наслідок 29 працівникам УДСО безпідставно відшкодовано витрати на вказану суму (Т. 3, а.с. 47 48).

З зазначеного акту також слідує, що за результатами інвентаризації комісією складено ОСОБА_12 визначення суми збитків у результаті нестачі, відповідно до якого збитки від нестачі драбини становлять 450 гривень (Т. 3, а.с. 46), збитки від нестачі стелажа 804,92 гривень (Т. 3, а.с. 47). З метою перевірки достовірності отримання товарно-матеріальних цінностей, закуплених ОСОБА_1, отримано пояснення від 21 матеріально-відповідальної особи, які не підтвердили фактичне отримання зазначених у відомостях товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 14983,03 гривень (Т. 3, а.с. 41 44).

17 квітня 2015 року ДДСО видано наказ № 54 «Про призначення та проведення службового розслідування», з якого слідує, що 24 березня 2015 року до ДДСО надійшло звернення ОСОБА_1 щодо неправомірних дій по відношенню до неї з боку начальника УДСО ОСОБА_9 Також у березні цього року відділом внутрішнього аудиту Департаменту в УДСО проведено перевірку, під час якої виявлено порушення фінансової дисципліни, нарахування податкових зобов'язань і порядку оформлення документів. З метою перевірки звернення ОСОБА_1 та зазначених порушень, керуючись вимогами наказу МВС України від 12 березня 2013 року № 230 «Про затвердження Інструкції про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України» призначено службове розслідування (Т. 2, а.с. 104).

Відповідно до наказу начальника УДСО ОСОБА_9 № 10 від 22 квітня 2015 року «Про проведення раптової перевірки матеріальних цінностей» у звязку з проведенням службового розслідування, відповідно до наказу ДДСО від 17 квітня 2015 року № 54 наказано провести перевірку наявності основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на балансі УДСО та закріплені за ОСОБА_1 Затвердити склад робочої комісії: голова комісії - ОСОБА_13, секретар комісії ОСОБА_7,члени комісії ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_17 (за згодою), ОСОБА_8 (за згодою). (Т. 2, а.с. 116 - 117).

Відповідно до додатку 10 до наказу № 106 від 01 червня 2011 року затверджено склад комісії для проведення раптових перевірок у місцях зберігання грошових коштів, матеріальних цінностей і бланків суворої звітності, а саме: голова комісії ОСОБА_13, члени комісії: ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_18 (Т. 3, а.с. 121).

Відповідно до акту від 22 квітня 2015 року, підписаного головою комісії - ОСОБА_13, членами комісії ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_17, ОСОБА_8, комісією встановлено відсутність «модема-56-к» вартістю 455 грн., зарядного пристрою до мобільного телефону вартістю 27,50 грн. і переміщення віконних жалюзі за базою «1С підприємство», вартістю 1055 грн. Після чого ОСОБА_1 вигнала членів комісії зі свого робочого кабінету, що унеможливило продовження перевірки (Т. 2, а.с. 123 124).

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача і третьої особи, у кабінеті, який займала ОСОБА_1, були вмонтовані віконні жалюзі. Після зміни робочого місця ОСОБА_1, в іншому робочому кабінеті ОСОБА_1 також були вмонтовані віконні жалюзі. Разом із тим, у 2014 році нею було придбано за надані під звіт кошти нові віконні жалюзі вартістю 1055 грн., та складено акт про їх вмонтування. Однак жодного акту про демонтаж попередніх віконних жалюзі немає. Нові жалюзі відсутні.

Як слідує з акту від 30 квітня 2015 року перевірки матеріальних цінностей, проведеної на підставі наказу начальника УДСО № 115 від 30 квітня 2015 року, виявлено недостачу за ОСОБА_1 модема «56-к» вартістю 455 грн., зарядного пристрою вартістю 27,50 грн. віконних жалюзі (від 24 листопада 2014 року), вартістю 1055 грн. (Т. 3, а.с. 63 - 64).

01 грудня 2014 року УДСО проведено інвентаризацію основних засобів, нематеріальних активів, перевірку наявності всіх товарно-матеріальних цінностей, документів, розрахунків з бюджетом, підзвітними особами, відповідно до якої станом на 01 листопада 2014 року нестачі та надлишків не виявлено. (Т. 3, а.с. 9- 15).

Відповідно до звіту аудиту відповідності від 03 квітня 2015 року, що проведений в УДСО за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року (далі звіт аудиту відповідності), встановлено, що підзвітними особами до авансових звітів надавались проїзні документи, до вартості яких було включено послуги з надання чаю, та яким відшкодовувалась вся вартість проїзду і повна норма добових, у звязку з чим виявлено понад 50 випадків завищення витрат на відрядження на загальну суму 672 гривні (Т. 2, а.с. 27). В ході аудиту встановлено більше 50 випадків, коли дата вибуття або прибуття з відрядження була визначена не у відповідності до квитків, у звязку з чим завищена сума добових у розмірі 3300 гривень (Т. 2, а.с. 28). У зв'язку з порушенням термінів звітування за отриманні підзвітні суми в Управлінні, як у податкового агента, виникли податкові зобов'язання по ПДФО на суму 3781,74 грн. (своєчасно невідзвітована сума склала 21429,87 грн.), які повинні були бути утримані з ОСОБА_1 (Т. 2, а.с. 29).

Зазначені відомості продубльовано у довідці щодо фінансово-економічних показників та виявлених порушень фінансової дисципліни, встановлених у ході аудиту УДСО (Т. 2, а.с. 89 91).

Як убачається з інформації щодо зайво сплачених добових у результаті неправильного визначення термінів відрядження в УДСО за період 2014 року, 1-го кварталу 2015 року, зайво сплачені добові становлять 3300 гривень. Всі авансові звіти підписані ОСОБА_1 (Т. 3, а.с. 65 - 66).

З інформації щодо завищення витрат на відрядження в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції 59 працівникам УДСО за період 2014 року, 1-го кварталу 2015 року, слідує, що завищена сума добових становить 224 гривні. Всі авансові звіти підписані ОСОБА_1 (Т. 3, а.с. 65 - 66).

Відповідно до інформації про отримання та використання грошових коштів у підзвіт за період з 01 січня 2014 року по 30 квітня 2015 року ОСОБА_1 отримала у підзвіт 40543,55 гривень, сума звітування 36137,79 гривень, утримання з зарплати 4305,76 гривень. Використання підзвітних коштів відрядження, канцтовари, господарські товари, в тому числі драбина універсальна вартістю 450 гривень (акт введення в експлуатацію (матеріально-відповідальний ОСОБА_19Я.) № 23 від 15 жовтня 2014 року), секатор вартістю 163,33 гривень (акт введення в експлуатацію № 01 від 22 жовтня 2014 року) (Т. 3, а.с. 60 62).

Відповідно до наказу «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику ВДСО при УМВС України в Тернопільській області від 01 червня 2011 року № 106, затвердженого начальником ДДСО 01 вересня 2011 року, затверджено перелік матеріально-відповідальних осіб відділу, яким дозволено отримувати, видавати та зберігати товарно-матеріальні цінності (додаток 8), а також склад комісій з проведення раптових перевірок у місцях зберігання грошових коштів, матеріальних цінностей і бланків суворої звітності (додаток 10). (Т. 3, а.с. 67 69).

Додатком 1 до зазначеного наказу затверджено Положення про організацію бухгалтерського обліку у ВДСО (Т. 3, а.с. 70 73).

Згідно з п. 3.1 цього Положення головному бухгалтеру здійснювати ведення бухгалтерського обліку згідно з принципами та методами, передбаченими положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, використовуючи програмне забезпечення «1С: Підприємство». Пункт 3.5 узяти під особистий контроль сплату податків, зборів та інших обовязкових платежів у повному обсязі та в установлені терміни. Пункт 13 здійснювати податковий облік у відповідності з чинним законодавством.

Відповідно до додатків 3, 5, 6, 7 до наказу від 01 червня 2011 року № 106 ОСОБА_1 наділена правом другого підпису банківських та касових документів, довіреностей на отримання матеріальних цінностей, авансових звітів, видаткових накладних (дозволів) на відпуск матеріальних цінностей, актів приймання виконаних робіт (наданих послуг), бухгалтерської та податкової звітності (Т. 3, а.с. 113, 115 117).

Відповідно до Переліку матеріально-відповідальних осіб ВДСО (додаток 8 до наказу № 106 від 01 червня 2011 року) ОСОБА_1 не віднесена до таких осіб (а.с. 118 119).

Наказом № 273 від 30 грудня 2014 року (Т. 3 а.с. 123 124) внесено зміни до наказу № 106 від 01 червня 2011 року та затверджено новий перелік матеріально-відповідальних осіб УДСО, відповідно до якого ОСОБА_1 входить до цього переліку (Т. 3 а.с. 125).

Відповідно до додатків 3, 4 до наказу № 273 від 30 грудня 2014 року ОСОБА_1 наділена правом другого підпису банківських та касових документів, господарських та первинних документів (Т. 3 а.с. 127 128).

Наказом № 70 від 28 березня 2014 року (Т. 3 а.с. 134 135) внесено зміни до додатку 3 до наказу № 106 від 01 червня 2011 року та затверджено новий перелік посадових осіб, які наділяються правом проведення господарських операцій., відповідно до якого ОСОБА_1 входить до цього переліку, а по розрахунках з працівниками по заробітній платі та складанні статистичної звітності правом проведення господарських операцій наділяються ОСОБА_6, ОСОБА_20, ОСОБА_21 (Т. 3 а.с. 136).

04 січня 2013 року начальником ВДСО при УМВСУ в Тернопільській області підполковником міліції ОСОБА_22 затверджено функціональні обовязки головного бухгалтера ВДСО при УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1 (Т. 1, а.с. 12- 15).

Як слідує з п. 3.5 функціональних обовязків головного бухгалтера ВДСО при УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_1, головний бухгалтер зобовязаний здійснювати керівництво діяльністю бухгалтерії, забезпечувати раціональний та ефективний розподіл посадових обовязків між її працівниками з урахуванням вимог щодо забезпечення захисту інформації та запобігання зловживання під час ведення бухгалтерського обліку, та згідно з п. 3.6. зобовязаний погоджувати проекти договорів (контрактів), у тому числі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, забезпечуючи дотримання вимог законодавства щодо цільового використання коштів та збереження майна (Т. 1, а.с. 13).

Пунктом 3.10 функціональних обовязків визначено обовязок головного бухгалтера ОСОБА_1 подавати керівникові підрозділу ДСО пропозиції щодо створення умов для належного збереження майна, цільового та ефективного використання фінансових, матеріальних (нематеріальних) інформаційних і трудових ресурсів (Т. 1, а.с. 13).

Згідно з п. 3.11 головний бухгалтер зобовязаний підписувати звітність та документи, які є підставою для перерахування податків і зборів (обовязкових платежів), проведення розрахунків відповідно до укладених договорів, оприбуткування та списання рухомого і нерухомого майна, проведення інших господарських операцій. Згідно з п. 3.14 забезпечувати законність, своєчасність та правильність оформлення документів, складання економічно обгрунтованих звітних калькуляцій собівартості продукції, виконаних робіт (послуг), розрахунків із заробітної плати, правильне нарахування і переказ податків і зборів у державний регіональний та місцевий бюджети, страхових внесків у державні соціальні фонди, платежів у банківські установи, коштів на фінансування капітальних вкладень, погашення у встановлений термін заборгованостей банкам за позиками, а також відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників підприємства (Т. 1, а.с. 14). Відповідно до п. 3.24 функціональних обовязків головний бухгалтер зобовязаний передати справи призначеній керівником іншій посадовій особі (Т. 1, а.с. 15).

За час перебування на посадах УДСО позивач ОСОБА_1 була нагороджена відзнакою «60 років Держаній службі охорони»; відзнакою МВС України медаллю «За сприяння органам внутрішніх справ України» на підставі наказу ДДСО при МВС України від 08 грудня 2011 року №413 о/с; відзнакою Держаної служби охорони при МВС України «За відзнаку» на підставі наказу ДДСО при МВС України від 02 березня 2009 року №51 о/с (Т. 1, а.с. 25-26), у 2011 році до неї застосовувались заохочення (Т. 1, а.с. 28 - 30).

При звільненні ОСОБА_1 надано розрахунковий лист за квітень 2015 року, згідно з яким їй нараховано 16806,33 гривень заробітної плати, утримання у розмірі 10774,52 гривень, до складу яких входять «утримання (інші)» у розмірі 7081,74 гривень (Т. 1, а.с. 16).

Як ствердили сторони в судовому засіданні, кошти в розмірі 7081,74 гривень повернуті ОСОБА_1 і з приводу їх стягнення у провадженні суду перебуває інша цивільна справа.

Відповідно до довідки № 17/3-896 від 11 червня 2015 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1, виходячи з виплат за 2 останні місяці роботи, становила 446,47 гривень (у лютому 2015 року 20 робочих днів, сума зарплати 9281,28 гривень, у березні 2015 року 21 робочий день, сума зарплати 9024 гривень). (Т. 1 , а.с. 42).

Згідно з довідкою №17/3-897 від 11 червня 2015 року, виданою УДСО при УМВС України в Тернопільській області, середня заробітна плата ОСОБА_1 становила 9152,64 гривень (лютий 2015 року 9281,28 гривень, березень 2015 року 9024 гривень). (Т. 1, а.с. 43).

Відповідно до довідки №17/3-898 від 11 червня 2015 року, виданої УДСО при УМВС України в Тернопільській області, кількість робочих днів з дня звільнення ОСОБА_1, включно по 02 липня 2015 року становить 42 робочих дні, а саме квітень 2 робочих дні; травень 18 робочих днів; червень 20 робочих днів; липень 2 робочих дні (Т. 1, а.с. 44). 27 квітня 2015 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000188 за фактом умисного повторного привласнення посадовою особою одного зі структурних підрозділів УМВС України в Тернопільській області протягом 2014 року майна даного структурного підрозділу, яке перебувало у її віданні, на загальну суму близько 9000 гривень, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Вбачаючи порушення вимог закону при проведенні перевірки, службового розслідування та вважаючи незаконним звільнення з роботи, ОСОБА_1 зверталася до начальника ДДСО ОСОБА_11 (Т. 1, а.с. 17), до Міністра внутрішніх справ України (Т. 1, а.с. 18), надавала заперечення на довідку щодо фінансово-економічних показників та виявлених порушень фінансової дисципліни, встановлених у ході аудиту УДСО (Т. 2, а.с. 57 63) .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО інженером сектору супроводження договорів ЦТО. Протягом 2014 року в період з 18 травня 2014 року по 20 січня 2015 року він перебував на лікарняному, ніяких матеріальних цінностей не отримував. Десь у жовтні листопаді 2014 року він приносив лікарняний лист на роботу і позивач ОСОБА_1 запропонувала йому підписати документи на отримання драбини, яку він в подальшому не отримував. Він зауважив, що у нього вже є драбина та іншої йому не треба. Однак, не звертаючи на це уваги, та нічого не запитуючи, підписався на зазначених документах. Всі канцелярські необхідності він отримував у ОСОБА_23 У ОСОБА_1 він ніколи нічого не отримував. Підписався у документах тільки за отримання драбини. Під час інвентаризації він ставив підпис за драбину, яка в нього була до цього.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО інженером сектору супроводження договорів ЦТО. В 2014 році він ніколи не отримував конверти, хоч у відомостях на отримання конвертів є його підпис. Хто і коли давав йому підписувати відомості він не памятає. Які саме відомості давала йому підписувати ОСОБА_1, він не памятає. Матеріальні цінності він завжди отримував у ОСОБА_23, хоч деколи підписувався в ОСОБА_1, а отримував у ОСОБА_23

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО завідувачем сектору супроводження договорів ЦТО. На початку 2014 року ОСОБА_1 запропонувала йому підписати відомість на отримання канцтоварів (конверти, чи папір не пригадує). Коли розписувався, то не отримував ніяких канцтоварів, а чи отримав у подальшому не памятає. Зазвичай всі необхідні йому матеріальні цінності він отримував у ОСОБА_23 та підписувався за них у відомостях.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО завідувачем сектору обслуговування технічних засобів охорони ЦТО. Знає, що є дві відомості на отримання канцтоварів, у яких стоять його підписи, але канцтоварів за ними він не отримував. У 2014 році, він підписував дві відомості на отримання канцтоварів, яких саме не памятає. В кабінеті головного бухгалтера ОСОБА_1 вона сказала, що слід підписатися у відомості. Він зауважив, що підписувався у ОСОБА_23, бо завжди у нього отримує канцелярські приладдя, на що ОСОБА_1 відповіла, що слід повторно підписатися. Він подумав, що можливо відомість переробляли чи це узагальнена відомість, та підписав її. Через деякий час ОСОБА_1 сказала ще раз підписатися у відомості. Не памятає, чи питав за що необхідно підписуватися, але розписався. На підставі цих відомостей він нічого не отримував.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО інженером сектору супроводження договорів ЦТО. Не памятає дати і часу подій, але одного разу він зайшов до кабінету ОСОБА_1 та вона сказала підписатися у відомості за металевий стелаж, пояснивши, що через один-два тижні його спишуть. Цей стелаж він не отримував та ніколи не бачив. Згодом, він зайшов до ОСОБА_1 та вона сказала підписатися у відомостях за отримання конвертів, що він і зробив. Конвертів він не отримував, у роботі їх не використовує. Він завжди канцтовари отримував у ОСОБА_23 та в нього підписувався.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО інженером сектору супроводження договорів ЦТО. Товарно-матеріальні цінності він завжди отримує у ОСОБА_23, хоч було декілька випадків коли ОСОБА_1 давала йому на підпис відомості. Це було у 2014 році, точної дати не памятає. Коли він приїжджав до Тернополя на нараду, головний бухгалтер ОСОБА_1 запропонувала підписати відомість. Він не вникав, за що підписувався. Йому нічого не видавали. Конвертів у роботі він не використовує. Папір отримував у ОСОБА_23 Чи ще розписувався у когось, крім у ОСОБА_1, у відомостях за товарно-матеріальні цінності, не памятає.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО електромонтером охоронно-пожежної сигналізації сектору обслуговування технічних засобів охорони ЦТО. Товарно-матеріальні цінності він отримував у ОСОБА_23 і в нього підписувався. Було два випадки, коли на прохання ОСОБА_1 він підписував відомості в неї. Це відбувалося, коли він приїжджав на нараду до Тернополя. У зазначених відомостях він підписувався за папір, марки, конверти, але не отримував. Цьому значення він не надавав, оскільки думав, що підписується за раніше отриманні товарно-матеріальні цінності. Він навіть не читав, за що розписується.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що працює в УДСО інженером-інспектором ГПЦС ЦТО. У 2014 році коли він був на нараді у Тернополі, підписувався у кабінеті головного бухгалтера ОСОБА_1 за товарно-матеріальні цінності (папір, конверти) у двох відомостях. Чи це було в один день, чи в різні дні, не памятає. Товарно-матеріальних цінностей, за які він у цих відомостях підписався, не отримував. За що він підписувався, не вчитувався. Зазвичай, всі необхідні товарно-матеріальні цінності він отримував у ОСОБА_23, за що розписувався у відомостях.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.. 2 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України допускається лише щодо працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності і вчинив дії, що дають підстави для втрати довір'я до нього з боку роботодавця.

Тому в межах дослідження наявності підстав звільнення ОСОБА_1 в першу чергу слід встановити, чи належала вона до працівників, які безпосередньо обслуговують такі цінності, та чи давали вчинені нею дії підстави для втрати до неї довіря.

До тих, що безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності, належать працівники, з якими відповідно до чинного законодавства можна укладати письмові договори про повну індивідуальну або колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, незалежно від того, чи було їх укладено фактично.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС № 447/24 від 28 грудня 1977 року. Цей Перелік продовжує діяти в Україні і по цей час.

У першому розділі названого Переліку зазначені посади працівників, з якими можуть укладатися такі договори.

Посади головного бухгалтера цей перелік не містить.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» до тих, що безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності, належать працівники, зайняті їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.

Для того, щоб визначити, чи обслуговує працівник безпосередньо грошові або товарні цінності, необхідно мати документальні дані про його функціональні обовязки.

До 28 лютого 2000 року в Україні діяло Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в Україні, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 року № 250.

Положенням визначалося, що головний бухгалтер підписує разом з керівником підприємства, установи документи, що є підставою для приймання і видачі товарно-матеріальних цінностей та коштів, а також розрахункові, кредитні та фінансові зобов'язання, візує господарські договори. Вказані документи без підпису головного бухгалтера вважаються недійсними і до виконання не приймаються.

Відповідно до цих повноважень головний бухгалтер, як і керівник підприємства, установи, організації, вважався працівником, який безпосередньо обслуговувати грошові й товарні цінності.

Зазначене Положення втратило чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 року № 419 «Про затвердження Порядку подання фінансової звітності».

Зазначеним Порядком функціональних обовязків головного бухгалтера не визначено.

Відповідно до п. 7 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що головний бухгалтер за своєю посадою є працівником, що безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності.

З функціональних обовязків ОСОБА_1 слідує, що на неї покладено керівні та організаційно-розпорядчі функції, зокрема: керівництво діяльністю бухгалтерії, забезпечення раціонального та ефективного розподілу посадових обовязків між її працівниками; подання керівникові підрозділу ДСО пропозицій щодо створення умов для належного збереження майна, цільового та ефективного використання фінансових, матеріальних (нематеріальних) інформаційних і трудових ресурсів; підписання звітностей та документів, які є підставою для перерахування податків і зборів (обовязкових платежів), проведення розрахунків відповідно до укладених договорів, оприбуткування та списання рухомого і нерухомого майна, проведення інших господарських операцій; забезпечення законності, своєчасності та правильності оформлення документів; забезпечення правильного нарахування і переказу податків і зборів у державний регіональний та місцевий бюджети.

Власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність у діяннях працівника конкретних порушень та наявність вини працівника в цих порушеннях.

У справі про поновлення на роботі правомірність звільнення доводить саме роботодавець.

Згідно з наказом № 56, який став підставою звільнення ОСОБА_1, їй у вину поставлено вчинення таких порушень:

1)відсутність «модема-56-к» вартістю 455 грн., зарядного пристрою до мобільного телефону вартістю 27,50 грн. і переміщення віконних жалюзі за базою «1С підприємство», вартістю 1055 грн.;

2)змушування посадових осіб УДСО підписувати відомості про отримання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 7786,07 гривень, які нею не видавалися;

3)завищення витрат на відрядження (витрати на чай) на загальну суму 672 гривні;

4)завищення розміру добових на загальну суму 3300 гривень у звязку з невідповідністю дати вибуття та/або прибуття з відрядження, визначеної у квитках;

5)порушення термінів звітування за отримані підзвітні суми в управління, у звязку з чим у податкового агента виникли податкові зобовязання по ПДФО на суму 3781,74 гривень.

З наказу № 56 слідує, що зазначені порушення грубе порушення трудової дисципліни, що проявилося в незадовільному виконанні функціональних обов'язків у частині свідомого порушення фінансової дисципліни, нарахувань податкових зобов'язань, порядку оформлення документів, що призвело до нанесення збитків, а також проявлена нещирість під час проведення аудиту відповідності та службового розслідування, перешкоджання проведенню раптової перевірки наявності матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні, створення напруженого морально-психологічного клімату в колективі, втрата довіри підлеглих і керівництва, є підставою звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Аналізуючи кожне з зазначених порушень зокрема, суд виходить з наступного.

Щодо відсутності «модема-56-к» вартістю 455 грн., зарядного пристрою до мобільного телефону вартістю 27,50 грн. і переміщення віконних жалюзі за базою «1С підприємство», вартістю 1055 грн.

Відсутність зазначених обєктів виявлено під час проведення раптової перевірки наявності матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні ОСОБА_1

Зазначена перевірка призначена відповідно до наказу начальника УДСО ОСОБА_9 № 10 від 22 квітня 2015 року.

Цим наказом затверджено склад робочої комісії: голова комісії - ОСОБА_13, члени комісії ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_17 (за згодою), ОСОБА_8 (за згодою).

Відповідно до додатку 10 до наказу № 106 від 01 червня 2011 року затверджено інший склад комісії для проведення раптових перевірок, а саме: голова комісії ОСОБА_13, члени комісії: ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_18

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об'єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов'язковим згідно з законодавством.

Відповідно до акту від 30 квітня 2015 року перевірки матеріальних цінностей виявлено недостачу за ОСОБА_1 модема «56-к» вартістю 455 грн., зарядного пристрою вартістю 27,50 грн. віконних жалюзі (від 24 листопада 2014 року), вартістю 1055 грн.

Разом із тим, суду не надано документів про отримання ОСОБА_1 модема «56-к» вартістю 455 грн. та зарядного пристрою вартістю 27,50 грн., відомостей про строк їх експлуатації. ОСОБА_1 стверджувала, що матеріальні цінності розподілені між працівниками бухгалтерії і можуть знаходититись у кабінетах інших бухгалтерів. Однак з акту слідує, що перевірка проводилась у кабінеті саме ОСОБА_1 і жодних доказів на спростування цих обставин відповідачем не надано.

Щодо переміщення віконних жалюзі за базою «1С підприємство», вартістю 1055 грн. представники відповідача вказали, що ОСОБА_1 в робочому кабінеті була забезпечена віконними жалюзі, які обліковувались за підзвітною особою ОСОБА_23 Тому потреби у придбанні віконних жалюзі вартістю 1055 грн. у ОСОБА_1 не було. Однак вона придбала зазначені жалюзі. При цьому надали суду для огляду акт, відповідно до якого було здійснено монтаж цих жалюзі. При цьому зазначали, що фактично жалюзі вартістю 1055 грн. не могли бути вмонтовані, оскільки не були демонтованими віконними жалюзі, які обліковувались за підзвітною особою ОСОБА_23

Суд не може взяти до уваги такі твердження, оскільки наданий суду для огляду акт виконаних робіт з монтажу віконних жалюзі вартістю 1055 грн. встановленої форми, містить підписи як ОСОБА_1, так і начальника УДСО ОСОБА_9 Суду не надано доказів з приводу будь-якого службового розслідування з цього привожу.

Жодних доказів щодо переміщення віконних жалюзі за базою «1С підприємство», вартістю 1055 грн. відповідачем також не надано. При цьому представники відповідача не змогли пояснити, чому у всіх документах суть зазначеного, як вони стверджували, порушення полягає саме в переміщенні за базою, а не у відсутності, цих віконних жалюзі.

Щодо змушування ОСОБА_1 посадових осіб УДСО підписувати відомості про отримання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 7786,07 гривень, які нею не видавалися, слід зазначити наступне.

З акту позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності УДСО за період з 01 січня 2014 року по 02 червня 2015 року, слідує, що працівники УДСО ОСОБА_19, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 та інші працівники не підтвердили отримання товарно-матеріальних цінностей за підписаними ними відомостями видачі та списання.

З пояснень представників відповідача установлено, що сума в розмірі 7786,07 гривень обчислена, виходячи з пояснень зазначених осіб.

З показань допитаних у судовому засіданні ОСОБА_19, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 не встановлено, що ОСОБА_1 змушувала їх до підписання будь-яких відомостей. Свідки не змогли підтвердити ні фактичного переліку товарно-матеріальних цінностей, ні їх вартості.

При цьому жоден зі свідків не зміг пояснити, чому ними були підписані відомості на отримання товарно-матеріальних цінностей, які їм не видавались. Про будь-який тиск на них з боку ОСОБА_1 не зазначали.

Представники відповідача також стверджували, що стосовно ОСОБА_1Я порушене кримінальне провадження за даним фактом, що підтверджує її вину у вказаних порушеннях.

З зазначеним твердженням суд категорично не погоджується, оскільки обвинувального вироку ОСОБА_1 у вчиненні цих порушень немає. Кримінальне провадження не розглянуте.

За таких обставин судом не здобуто належних і допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 змушувала посадових осіб УДСО підписувати відомості про отримання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 7786,07 гривень.

Щодо завищення ОСОБА_1 витрат на відрядження (витрати на чай) на загальну суму 672 гривні суд виходить з наступного.

Пункт 5 розділу II Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13 березня 1998 року (далі Інструкція про службові відрядження) витрати на харчування, вартість якого включена до рахунків на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях або до проїзних документів, оплачуються відрядженим працівником за рахунок добових витрат.

Якщо працівник, відряджений для участі у переговорах, конференціях, симпозіумах з питань, що стосуються основної діяльності підприємства, за умовами запрошення безоплатно забезпечується харчуванням організаторами таких заходів або якщо вартість харчування включається до рахунків на найм житлового приміщення, проїзних документів без визначення конкретної суми, добові витрати відшкодовуються в розмірах, що визначаються у відсотках сум добових витрат для України згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98, зокрема 80 відсотків при одноразовому, 55 відсотків дворазовому, 35 відсотків триразовому харчуванні.

У звіті аудиту відповідності висловлено припущення про те, що вартість чаю в залізничному квитку можна віднести до одноразового харчування, тому добові витрати працівникам, до проїзних документів яких була включена вартість чаю, слід було виплачувати у розмірі 80 %. Таке припущення не можна визнати обгрунтованим, оскільки пунктом 5 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження передбачено відшкодування добових витрат у розмірі 80% в разі, якщо вартість харчування включається до проїзних документів без визначення конкретної суми. А в залізничних квитках вартість чаю зазначена в розмірі 4 гривні.

Крім цього, Інструкцією не визначено змісту терміну харчування, а виходячи з загального значення цього поняття, одноразовим харчуванням можна визнати сніданок (обід, вечерю), але аж ніяк не чай.

Також, як слідує з інформації щодо завищення витрат на відрядження, завищена сума добових внаслідок неврахування включення до проїзних документів вартості чаю становить 224 гривні, а не 672 гривні, як це вказано в аудиті відповідності.

З приводу завищення розміру добових на загальну суму 3300 гривень у звязку з невідповідністю дати вибуття та/або прибуття з відрядження, визначеної у квитках, суд бере до уваги такі обставини.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про службові відрядження (в редакції, яка діяла до 11 вересня 2015 року), днем вибуття у відрядження вважається день відправлення поїзда, літака, автобуса або іншого транспортного засобу з місця постійної роботи відрядженого працівника, а днем прибуття з відрядження день прибуття транспортного засобу до місця постійної роботи відрядженого працівника. При відправленні транспортного засобу до 24-ї години включно днем вибуття у відрядження вважається поточна доба, а з 0 години і пізніше наступна доба.

Дата на транспортному квитку (вибуття транспортного засобу з місця постійної роботи відрядженого працівника) має збігатися з датою вибуття працівника у відрядження згідно з наказом про відрядження. Дата на транспортному квитку (прибуття транспортного засобу до місця постійної роботи відрядженого працівника) має збігатися з датою прибуття працівника з відрядження згідно з наказом про відрядження.

У звіті аудиту відповідності вказано, що в ході аудиту встановлено більше 50 випадків, коли дата вибуття або прибуття була визначена не у відповідності до квитків, у звязку з чим завищена сума добових. Загальна сума добових за період аудиту склала 3300 гривень. Зазначене викладено також у акті позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності та інформації щодо зайво сплачених добових у результаті неправильного визначення термінів відрядження.

Відповідно до п. 15 Інструкції про службові відрядження окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв'язку з таким відрядженням).

Наказ про відрядження видається керівником і ним визначається кількість діб відрядження.

Разом із тим, суду не надано належних доказів, на підставі яких можна було встановити у діях ОСОБА_1 наявність зазначених вище порушень, обгрунтування вказаної суми, та чи дійсно ці порушення були допущені саме ОСОБА_1

Щодо порушення ОСОБА_1 термінів звітування за отримані підзвітні суми в управління, у звязку з чим у податкового агента виникли податкові зобовязання по ПДФО на суму 3781,74 гривень:

Відповідно до п. 11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637, видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Пунктом 170.9.2 Податкового кодексу України передбачено, що звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження чи виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт. За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

Відповідно до п. 164.5 Податкового кодексу України кошти, надміру витрачені платником податку на відрядження або під звіт та не повернуті у встановлені законодавством строки є об'єктом оподаткування.

У звіті аудиту відповідності вказано, що Наказом про облікову політику, який діяв в Управлінні (наказ ВДСО при УМВС України в Тернопільській області від 01.06.2011 № 106) оголошено перелік матеріально-відповідальних осіб, серед яких відсутня головний бухгалтер ОСОБА_1 Однак, нею проводились готівкові закупки господарських, канцелярських товарів. Перерахування проводились не в залежності від проведених закупок і з порушенням вимог авансової дисципліни щодо повного звітування за раніше отриману суму. У зв'язку з порушенням термінів звітування за отриманні підзвітні суми в Управлінні, як у податкового агента, виникли податкові зобов'язання по ПДФО на суму 3781,74 грн. Щодо не нарахованих податкових зобов'язань по ПДФО на загальну суму 6,9 тис. грн. з сум своєчасно невикористаних і неповернутих авансів, ОСОБА_1 пояснити не змогла. Більша частина податкових зобов'язань стосується безпосередньо ОСОБА_1

Разом із тим, яка це частина, і яких саме зобовязань, у звіті не вказано.

Тобто, у звіті аудиту відповідності відсутні обгрунтування н посиланням на відповідні докази, що саме ОСОБА_1 допустила порушення термінів звітування за отриманні підзвітні суми, внаслідок чого в Управлінні, як у податкового агента, виникли податкові зобов'язання по ПДФО на суму 3781,74 грн. Жодних доказів на підтвердження зазначеної суми суду також не надано.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4, його розрахунок суми ПДФО в розмірі 3781,74 гривень не може бути взятий за основу, оскільки до нього є багато питань, а фінансова інспекція перевірки правильності його нарахування не завершила.

Судом враховано, що Наказом № 273 від 30 грудня 2014 року внесено зміни в додаток № 5 до наказу № 106 від 01 червня 2011 року та затверджено новий перелік матеріально-відповідальних осіб УДСО, відповідно до якого ОСОБА_1 входить до цього переліку.

Однак, звіт аудиту відповідності проведений за період з квітня 2014 року по лютий 2015 року. Коли саме були допущені порушення авансової дисципліни, тобто до 30 грудня 2014 року, чи після цієї дати, у звіті не вказано. Будь-яких інших доказів для встановлення цих обставин суду не надано.

Відповідно до наказу УДСО № 70 від 28 березня 2014 року правом проведення господарських операцій по розрахунках з працівниками по заробітній платі та складанні статистичної звітності наділені ОСОБА_6, ОСОБА_20, ОСОБА_21 (Т. 3 а.с. 136).

Доказів про те, хто саме винен у виникненні податкових зобов'язань по ПДФО на суму 3781,74 грн., відповідачем не надано.

За вказаних обставин судом не здобуто доказів незадовільного виконання функціональних обов'язків у частині свідомого порушення фінансової дисципліни, нарахувань податкових зобов'язань, порядку оформлення документів, що призвело до нанесення збитків, як це зазначено у наказі № 56, який став підставою звільнення ОСОБА_1

Щодо таких підстав звільнення ОСОБА_1, як проявлена нещирість під час проведення аудиту відповідності та службового розслідування, перешкоджання проведенню раптової перевірки наявності матеріальних цінностей на відповідальному зберіганні, створення напруженого морально-психологічного клімату в колективі, то вони не можуть бути підставою звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

За таких обставин суд приходить до переконання, що звільнення ОСОБА_1 відбулося без законної підстави, а тому її слід поновити на роботі на посаді начальника відділу головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УДСО з 28 квітня 2015 року.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 2. Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до наданої відповідачем довідки, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1, виходячи з виплат за 2 останні місяці роботи, становила 446,47 гривень.

Час вимушеного прогулу ОСОБА_1 в робочих днях становить 162 дні.

З цих підстав до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 72328 гривень 14 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу (446,47 гривень х 162 дні).

При вирішенні позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 гривень суд виходить з наступного:

Згідно із вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або повноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обгрунтовуючи заподіяну моральну шкоду, позивач вказувала, що сама виховує неповнолітнього сина ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підтвердження чого надала свідоцтво про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_31, та свідоцтво про народження ОСОБА_32 Внаслідок незаконного звільнення позивач залишилася без роботи. Звільнення відбулося після смерті матері, що поглибило її душевні страждання. Вона змушена звертатися за захистом своїх прав до різних інстанцій, що порушує звичний спосіб її життя та вимагає додаткових зусиль для його організації. Внаслідок цих переживань і хвилювань вона втратила здоровя. Зокрема, з довідки головного лікаря Центру первинної медико-санітарної допомоги слідує, що ОСОБА_1 з 11 по 18 грудня 2015 року перебувала на амбулаторному лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби (кризовий перебіг) та супутніх захворювань.

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоровя позивача, приходить до переконання, що в її користь підлягає до стягнення із відповідача 2000 гривень моральної шкоди.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 поновлення її на роботі, стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 72328 гривень 14 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000 моральної шкоди.

На підставі викладеного, відповідно до п. 2 ст. 41, ст .ст. 235, 237-1 Кодексу законів про працю України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області з 28 квітня 2015 року.

Стягнути з Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 72328 (сімдесят дві тисячі триста двадцять вісім) гривень 14 копійок (без врахування податків та інших обов'язкових платежів) та 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України в дохід держави судовий збір у розмірі 2557 гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 25 грудня 2015 року.

Головуючий суддяОСОБА_33