Справа № 526/2507/15-ц
Провадження № 2/526/1114/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року м. Гадяч

Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Прокоп'євої Ю.Б.,

за участю секретаря - Шевченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадячі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Сарівської сільської ради, третя особа Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно по домоволодінню, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_3 в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить до фонду земель Сарівської сільської ради, у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1, а, а1, загальною площею 72,7 кв. м., житлова площа 25,3 кв. м., літня кухня - Б, сарай - В, скарай - Г, погріб - Д, літній душ - Е, вбиральня - Ж, огорожа - № 1, в розмірі 9/12 частини вказаного домоволодіння, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року та визнати за ним право власності на іншу ? частину цього ж домоволодіння, яке належить йому фактично, але на яку відсутня документація, тобто на все домоволодіння.

В обґрунтування позову посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер його батько ОСОБА_4, який проживав із дружиною ОСОБА_6, з ним ОСОБА_1 та сином ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер його брат ОСОБА_5., який проживав із мамою ОСОБА_6 та з ним ОСОБА_1 за вказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_8 року померла його мати ОСОБА_6, яка проживала з ним за вказаною адресою. Після їх смерті залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1 яке збудовано починаючи з 1960 року. Інвентаризація домоволодіння не проводилася в зв'язку з чим правовстановлюючі документи відсутні.

У судове засідання позивач та його представник не з'явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомили, надали до суду заяву в якій просили розглянути подану позовну заяву без їх участі. Також зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву, в якій зазначив, що Сарівська сільська рада не заперечує проти позову ОСОБА_1 та просив справу розглянути без представників Сарівської сільської ради.

Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду листи, в яких просив цивільну справу розглядати без участі представника нотаріальної контори та зазначив, що проти позовних вимог не заперечують.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами у справі.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно довідки виконкому Сарівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області №3285 від 20.10.2015р. будинковолодіння в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 року згідно погосподарської книги № 04, особовий рахунок № НОМЕР_1 відносився до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 р. були голова домогосподарства - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ? частина, дружина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ? частина, син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 - ? частина, син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 - ? частина.

Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26.

За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За змістом ст. 120 ЦК УРСР 1963 р. майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Члени колгоспного двору брали участь в громадському господарстві колгоспу і отримували в ньому основні доходи, а також спільно вели особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Таким чином, оскільки членами вищезазначеного колгоспного двору станом на 01.07.1990 р. були ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що вказане домоволодіння належало зазначеним особам по 1/4 частині кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_6. помер ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть ІНФОРМАЦІЯ_6 р. зроблено запис за № 82, що підтверджується копією свідоцтво про смерть від 17.11.203 р. серія НОМЕР_2

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до довідки виконкому Сарівської сільської ради №3476 від 11.11.2015 р. померлий ОСОБА_4, станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 р. проживав за адресою АДРЕСА_1 На день смерті ОСОБА_4 з ним були зареєстровані ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_5 - син.

Таким чином, оскільки ? частина зазначеного домоволодіння, яка належала ОСОБА_4 входить до складу спадкового майна після його смерті, та враховуючи те, що дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 проживаючи на день смерті зі спадкодавцем фактично вступили в управління спадковим майном, то суд приходить до висновку, що зазначені особи набули права власності на 1/12 частину зазначеного домоволодіння за кожним.

ІНФОРМАЦІЯ_7 р. помер ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації смертей 10.09.2007 р. зроблено відповідний актовий запис за № 52, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10.09.2007 р. серія НОМЕР_3

Згідно довідки виконкому Сарівської сільської ради № 3477 від 11.11.2015 р. померлий ОСОБА_5, станом на ІНФОРМАЦІЯ_7 р.. проживав за адресою АДРЕСА_1 На день смерті ОСОБА_5 з ним були зареєстровані ОСОБА_6 - мати, ОСОБА_1 - брат

Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори від 16.12.2015 р. № 941 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 р. ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6, яка являється спадкоємцем першої черги після смерті свого сина, на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_5 та набула права власності на 1/3 частину вищезазначеного домоволодіння, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_8 р. померла ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації смертей 11.03.2008 р. зроблено відповідний актовий запис, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.03.2008 р. НОМЕР_4 довідки виконкому Сарівської сільської ради № 3475 від 11.11.2015 р. померла ОСОБА_6, станом на ІНФОРМАЦІЯ_8 р. проживала за адресою АДРЕСА_1 На день смерті ОСОБА_6 з нею були зареєстровані ОСОБА_1 - син.

Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори від 16.12.2015р. №943 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 р. ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа № 549/2009 заведена на підставі фактичного прийняття. 28.07.2009 року видавались свідоцтва про право на спадщину на ім'я сина ОСОБА_1 (земельні ділянки).

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері, що підтверджується зазначеними письмовими доказами, то суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 набув права власності на 2/3 частини домоволодіння після смерті своєї матері.

З урахуванням зазначеного, враховуючи той факт, що позивачу ОСОБА_1 належала ? частина домоволодіння як члену колгоспного двору, 1/12 частина було отримано ним у спадок після смерті його батька ОСОБА_4, та 2/3 частини отримано ним у спадок після смерті своєї матері ОСОБА_6, то суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 набув права власності на все домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до технічного паспорту від 21.10.2015 р. який було виготовлено за замовленням ОСОБА_1, домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 складається з житлового будинку - літ.А-1,а,а1 загальною площею 72,7 кв. м., житловою - 25,3 кв. м., літньої кухні - літ. Б, сарай - літ. В, сарай - літ. Г, погріб - літ. Д, літній душ - літ. Е, вбиральня - літ. Ж, огорожа - №1.

Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_6 та набув права власності на все зазначене домоволодіння, та з врахуванням того, що у ОСОБА_1 відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння, що унеможливлює оформлення спадщини на майно, яке підлягає реєстрації, то суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10,11, 15, 60, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади Сарівської сільської ради, третя особа Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно по домоволодінню - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що належить до фонду земель Сарівської сільської ради, у вигляді домоволодіння, яке складається з житлового будинку - А-1, а, а?, загальною площею - 72,7 кв. м., житлова площа - 25,3 кв. м., літня кухня - Б, сарай - В, сарай - Г, погріб - Д, літній душ - Е, вбиральня - Ж, огорожа - №1, в розмірі 9/12 частини вказаного домоволодіння, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, та визнати за ОСОБА_1 право власності на іншу ? частину цього ж домоволодіння, яке належить йому фактично, але на яку відсутня документація, тобто на все домоволодіння.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Ю. Б. Прокоп'єва