Справа № 202/8053/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

24 грудня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої - судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3, про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 11500 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2448,35 грн., посилаючись на те, що 10 лютого 2013 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 11500 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача. 1 вересня 2015 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу, але до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні також просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надав, у звязку з чим справу розглянуто на підставі наявних даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку.

Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що 10 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, що підтверджується складеною останнім розпискою, відповідно до якої ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 11 500 доларів США (а.с. 6).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Позивачем на підтвердження укладення між ним та відповідачем договору позики представлена розписка, яка відповідачем у судовому порядку не спростована.

За таких обставин, у суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, суму позики позивачу не повернув, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 11 500 доларів США, що на день винесення рішення відповідно до офіційно встановленого НБУ курсу гривні до долара США еквівалентно 264468 грн. 82 коп. /(2299,7289 грн. х 11500) : 100/.

Крім того, при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2448 грн. 35, оскільки позов задоволено, вказані витрати відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 11 500 (одинадцять тисяч пятсот) доларів США, а також понесені судові витрати в розмірі 2448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) 35 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ю. Марченко