Справа № 676/4093/15-ц
Номер провадження 2/676/1835/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 листопада 2015 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Швець О. Д.

з участю секретаря - Ксьондз Р.М.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Камянець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунутвання вимог вказує, що 25.12.2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Відповідно до умов укладеного договору позики позивач передав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 31000,00 грн., які відповідач зобов»язалась повернути до 15.02.2015 року. У визначений у договорі строк відповідач борг не повернула, в зв»язку з чим просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 31 000,00 грн. суми боргу за договором позики, 5 862,82 грн. пені, 11 139,13 грн. інфляційних втрат, 308,30 грн. - 3 % річних від простроченої суми.

Відповідач повторно в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно належним чином відповідно п. 3 ст. 76 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи у повному обємі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 25.12.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким відповідач отримала від позивача у позику грошові кошти у розмірі 31 000,00 грн., які зобов»язалась повернути до 15.02.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч.1 ст.1047 ЦК України).

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно п. 2.1 договору позики, сторони домовились, що позика надається строком до 15.02.2015 року.

Сторони підтвердили, що позикодавець передав позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця гроші у розмірі, що передбачений п.1.2 договору позики на момент його оформлення.

Сторони домовились, що на підтвердження сплати суми боргу позикодавець зобов»язується передати позичальнику свій примірник договору з відміткою про одержання грошей, а у випадку неможливості повернення боргового документа вказати про це у розписці, яку він повинен видати позичальнику відповідно до вимог ст.. 545 ЦК України( п.3.1.4 договору).

Якщо позичальник не поверне позику вчасно, позикодавець має право пред»явити договір до стягнення в порядку та в строки, передбачені чинним законодавством згідно ст.. 625 ЦК України( п.3.1.2 договору).

Відповідно п. 2.4 договору, строк вказаний в п. 2.1 може бути подовжений за згодою сторін.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст.. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст..610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст..612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України, згідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання зобов»язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, та компенсацію інфляційних втрат.

Як вбачається із змісту позовних вимог період прострочення становить 120 днів з 16 лютого 2015 року по 15 червня 2015 року.

3% річних складає 31 000,00 грн. х3 х 120: 365 : 100 =305 грн. 75коп.

Інфляційні втрати становлять 31 000 грн. х 1,291 ( сукупний індекс інфляції) - 31 000,00 грн = 9 018,17 грн.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відповідності до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» .

Згідно ст..1 зазначеного Закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.. 3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та Рішення Конституційного Суду України у справі за № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року дія зазначеного закону поширюється на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності (підприємці) і не поширюється на зобов»язання, які виникли між сторонами по справі.

Враховуючи, що попри подібність правова природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, є різними за своєю правовою природою, договором позики стягнення неустойки згідно ч.3 ст. 549 ЦК України сторонами не погоджено, суд вважає, що в стягненні неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ слід відмовити..

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при розгляді справи, а сааме грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525,526, 527, 549, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31 000 грн. боргу за договором позики від 25.12.2014 року, 9 018,17 грн компенсації втрат від інфляції, 3% річних із простроченої суми в розмірі 305 грн 75 коп та 403,24 грн в відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення рішення, а якщо особи не були присутні під час проголошення рішення, то протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д