Справа № 196/530/15-ц
№ провадження 2/196/292/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне рішення)

04 серпня 2015 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Бережної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житлом, та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій, доповнивши свої позовні вимоги, прохає: визнати відповідача таким, що втратив право користуватися жилою квартирою № 3 в будинку № 91б по вулиці Кірова в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, та зняти його з реєстрації; судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування своїх вимог вказала, що їй на праві приватної власності в цілому належить квартира АДРЕСА_1. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про приватизацію, де її частка складає 1/3 частини квартири, договором купівлі-продажу 2/3 частини квартири, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

30 серпня 2002 року вона розірвала шлюб із відповідачем в справі ОСОБА_2, проте останній до теперішнього часу відмовляється добровільно знятись з реєстрації з належної їй квартири.

Відповідач більше 10 років мешкає окремо в с. Турово по вул. Приорільська, 31 Царичанського району Дніпропетровської області.

Вказує, що між нею та відповідачем не укладались жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням у вищевказаній квартирі, витрати на утримання квартири відповідач не несе і не є членом її родини.

Добровільно знятись з реєстрації з місця проживання з належної їй квартири відповідач відмовляється.

Позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на вимоги ст. ст. 316-319, 391 ЦК України, ст. ст. 88, 118-120 ЦПК України та вимоги Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася. Надала суду заяву з проханням про розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив (а.с. 19-22).

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Представник третьої особи - Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився.

На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності сторін, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується правовстановлюючими документами на квартиру (а.с.4-6).

В даній квартирі зареєстрований також відповідач в даній справі ОСОБА_2, але вже більше 10 років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Царичанської селищної ради №1389 від 29.04.2015 року (а.с.7).

Відповідач не є членом сімї ОСОБА_1 та фактично не проживає за вищевказаною адресою. Між ними не укладалися жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням, витрати на утримання квартири відповідач не несе.

Таким чином, власником квартири (позивачем) обґрунтовано заявлено вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням у вказаній квартирі, а тому позовні вимоги в цій частині заявлених вимог підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо заявленої вимоги про зняття відповідача з реєстрації за вказаною вище адресою, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-IV від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, ч. 2 ст.16 ЦК України чітко визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом і такий спосіб захисту як зняття з реєстрації не передбачений приписами вказаної статті. Вирішення питань щодо реєстрації чи зняття з реєстрації здійснюється відповідними органами реєстрації, а отже вирішення даного питання належить до компетенції Головного Управління ДМС України в Дніпропетровській області та її територіальних відділень, а тому в цій частині заявлених вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем в розмірі сплаченого судового збору, повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-IV від 11 грудня 2003 року, ст. ст. 88, 208, 209, 212-215, 218, 224, 225, 226, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватися жилою квартирою № 3 в будинку № 91б по вулиці Кірова в смт. Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю заявленого.

Стягнути з ОСОБА_2 (нкпп-) на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження дане рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, тобто після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.О.БОЙКО