АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання права власності за набувальною давністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», про визнання права власності за набувальною давністю.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

ОСОБА_2, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки судом не з'ясовувалось дійсні причини права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем, а саме: відсутність у власності позивача іншого житла, придатного для проживання, той факт, що відповідач ОСОБА_3 не потребує даної квартири як об'єкта проживання, те, що кредит ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сплачував позивач. При цьому вказує, що відповідач як власник квартири ніколи не ніс тягар утримання майна та не сплачував комунальні послуги.

_____________________________________________________

Справа № 760/5556/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/16346/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі та їх представники належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у відсутність сторін, що не з'явилися на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13 липня 2006 року мати позивача, ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 квартиру за адресою: АДРЕСА_2. В свою чергу 17 травня 2007 року ОСОБА_7 продав спірну квартиру ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири.

17 травня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг України», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № МL-009/163/2007 та договір іпотеки № PCL-009/163/2007.

Предметом іпотеки за договором іпотеки № PCL-009/163/2007 від 17 травня 2007 року є спірна квартира АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 проживає та зареєстрований з 28 жовтня 1993 року в квартирі АДРЕСА_3 (а. с. 106).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що спірна квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, а позивачу ОСОБА_2 це достеменно відомо.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на квартиру за набувальною давністю з огляду на його обізнаність про належність спірної нерухомості власнику.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова