Справа № 201/8786/15-ц
Провадження 2/201/2482/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року місто Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Гоц Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 04 серпня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/106549/3105/73, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 18 983 доларів США строком на 72 місяці з 04 серпня 2006 року по 03 серпня 2012 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, відповідач грошові кошти в розмірі 18 989 доларів США отримав, що підтверджується заявою на видачу готівки № К 10/1 від 04 серпня 2006 року.

Попри взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку з чим станом на 12 червня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 36 443,88 доларів США.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав в частині розрахунку заборгованості.

Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, 04 серпня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/106549/3105/73, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 18 983 доларів США строком на 72 місяці з 04 серпня 2006 року по 03 серпня 2012 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,50 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, відповідач грошові кошти в розмірі 18 989 доларів США отримав, що підтверджується заявою на видачу готівки № К 10/1 від 04 серпня 2006 року.

Попри взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку з чим станом на 12 червня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 36 443,88 доларів США., з яких:

-заборгованість за кредитом - 7 235,53 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 7235,53 доларів США;

-заборгованість за відсотками - 2 685,51 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 2 663,21 долар США;

-пеня 26 522,84 доларів США.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 7 235,53 доларів США та заборгованість за відсоткам в сумі 2685,51 доларів США підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання, але у всякому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов'язку також може бути підставою для зменшення судом розміру збитків та неустойки, що стягуються з боржника, що передбачено частиною 2 ст. 616 ЦК України, згідно якої суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Суд, виходячи з засад цивільного судочинства, а саме, розумності та справедливості, вважає можливим на підставі частини 2 ст. 616 ЦК України та частини 3 ст. 551 ЦК зменшити розмір пені у розмірі 26 522,84 доларів США та стягнути з відповідача пеню в розмірі 7 235,53 доларів США.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим частково задовольнити позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/106549/3105/73 від 04 серпня 2006 року в сумі 17156,57 доларів США.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 3654,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 526, 527, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 305653, ) заборгованість за кредитним договором № 014/106549/3105/73 від 04 серпня 2006 року в сумі 17 156 (сімнадцять тисяч сто п'ятдесят шість) доларів США 57 центів, з яких: заборгованість за кредитом - 7 235 (сім тисяч двісті тридцять п'ять) доларів США 53 центи, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 7235 (сім тисяч двісті тридцять п'ять) доларів США 53 центи; заборгованість за відсотками - 2 685 (дві тисячі шістсот вісімдесят п'ять) доларів США 51 цент, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 2 663 (дві тисячі шістсот шістдесят три) долари США 21 цент; пеня - 7 235 (сім тисяч двісті тридцять п'ять) доларів США 53 центи.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (МФО 305653, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Батманова