233 № 233/4484/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року. Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Янюка Ю. Б. при секретарі Франчук А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача -

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права приватної власності на земельні ділянки. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 30 листопада 2014 року помер його батько, ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з належної йому земельної ділянки площею 6,33га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить ділянка №1 рілля площею 5,52га, кадастровий номер :44:000:0018, та ділянка №2 пасовище площею 0,81га, кадастровий номер :14:000:0082, розташованої на території Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

До смерті, 26 серпня 2003 року батько склав заповіт, яким заповів йому вказану земельну ділянку.

Він є спадкоємцем за заповітом відкритої спадщини і звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину по заповіту на вказану земельну ділянку, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 за життя не оформив належним чином право власності на землю, а саме не зареєструвала ці земельні ділянки відповідно до ст.1299 ЦК України.

Тому, позивач ОСОБА_2 просив визнати право власності на вказану земельну ділянку за ним, як за спадкоємцем за заповітом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, яка є рідною сестрою позивача, і прийняла спадщину після смерті батька, в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позов визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності.

З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 30 листопада 2014 року в с.Степанівка Костянтинівського району Донецької області помер ОСОБА_5 (а.с.4). Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,33га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить ділянка №1 рілля площею 5,52га, кадастровий номер :44:000:0018, та ділянка №2 пасовище площею 0,81га, кадастровий номер :14:000:0082, розташованої на території Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області (а.с.5,8,9).

26 серпня 2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_2 вказану земельну ділянку (а.с.6).

Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори (а.с.21-22).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання прав. Відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Крім того, у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення), при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю.

Тому, за ОСОБА_2 на підставі ст.ст.392,1225,1235,1268 ЦК України, ст.131 ЗК України слід визнати право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.130,174,212-215 ЦПК України, ст.ст.377,392,1225,1235,1268 ЦК України, ст.131 ЗК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, який народився 22 червня 1954 року в з/с Шахтарь Новоселківського району Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на земельну ділянку площею 6,33га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить ділянка №1 рілля площею 5,52га, кадастровий номер :44:000:0018, та ділянка №2 пасовище площею 0,81га, кадастровий номер :14:000:0082, розташовану на території Артемівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя