Справа №345/2462/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2015 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Гриніва М.А.

секретаря Заткальницької Н.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання зобов»язань та відсотків за користування чужими грошима, суд

встановив:

ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду про стягнення із ОСОБА_3 штрафних санкції за неналежне виконання зобов»язань та відсотків за користування чужими грошима в сумі 94702.81грн, з який : 28562.89грн-пені; 2174.79грн-3% річних; 49770грн-інфляційні витрати; 14195.13грн- відсотки за користування чужими грошима за період з 19.09.2014р. по 29.05.2015р. Позовні вимоги обґрунтовує тим , що 30.10.2012р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики , згідно якого позивач надав, а відповідачка отримала в борг грошову позику у розмірі 105000грн , на підтвердження чого ОСОБА_3 надала боргову розписку. У зв»язку з невиконанням ОСОБА_3 покладених на неї боргових зобов»язань ОСОБА_2 звернувся із позовом до Калуського міськрайонного суду про стягнення боргу за розпискою і рішенням від 19.09.2014р. з неї стягнуто на користь ОСОБА_2 :105000грн-боргу за договором позики, 4418.63грн- пені, 3165.82 грн- відсотків, 11550грн- інфляційних витрат. Відповідачка добровільно рішення суду не виконала, заборгованість не погасила , тому вона має сплатити ОСОБА_2, крім основного боргу , визначеного рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.09.2014р. додатково: 3% річних від простроченої суми, що становить -2174.79 грн; інфляційні витрати за час прострочення в сумі-49770 грн; пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ України в сумі - 28562.89 грн ; проценти за користування чужими грошима у розмірі однієї облікової ставки НБУ України в сумі -14195.13грн. Дані кошти нараховані позивачем за період з 19.09.2014р., тобто з часу винесення Калуським міськрайонним судом рішення до 29.05.2015р., тобто до часу проведення ОСОБА_2 розрахунку цих коштів.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з»явився, його представник ОСОБА_1 позов підтримав і пояснив, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.09.2014р. встановлено наявність у ОСОБА_3 заборгованості перед ОСОБА_2 в сумі 105000 грн по договору позики , а також дату , з якої виникла заборгованість та фактичне невиконання грошових зобов»язань-12.11.2013р. і наявність вини та правових наслідків у відповідачки щодо прострочення виконання грошового зобов»язання з дати винесення рішення суду , яке набуло законної сили. Рішення ОСОБА_3 не виконала , заборгованість не погасила , тому вона зобов»язана сплатити позивачу пеню , 3% річних, інфляційні витрати та відсотки за користування чужими грошима за період з часу винесення судом рішення 19.09.2014р. по 29.05.2015р. по який позивачем зроблено розрахунок , що становить: 28562.89 грн-пені; 2174.79грн- 3% річних; 49770грн- інфляційні витрати; 14195.13грн-відсотки за користування чужими грошима а всього 94702.81 грн. Дані кошти нараховані не за період , за який зазначено у даному рішенні суду , а за інший період після рішення суду , так як зобов»язання відповідачки не виконано воно існує по теперішній час. Просить позов задовольнити і стягнути дані кошти з відповідачки на користь позивача а також сплачений ним судовий збір.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилася , її представник ОСОБА_4 позову не визнав і пояснив, що позивач безпідставно просить стягнути із відповідачки зазначені у позовній заяві кошти . Він вже звертався до суду із позовом про стягнення із неї боргу, що виник у зв»язку з невиконанням нею зобов»язання за розпискою і рішенням Калуського міськрайонного суду від 19.09.2014р. з неї стягнуто на його користь 105000грн боргу, пеню, відсотки та інфляційні витрати. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист , який предявлено до виконання, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також постанову про арешт її майна і оголошено заборону на його відчуження . Позивач повністю використав своє право на захист своїх законних прав у спосіб, визначений законами України , про що зазначено у рішенні суду від 19.09.2014р., яке набрало законної сили. Незважаючи на це, позивач безпідставно повторно звернувся до суду про стягнення штрафних санкцій за розпискою і вимагає з неї компенсації за дії, які вона не вчиняла, а саме за те , що не проведено виконавчих дій щодо її майна, на яке може бути звернено стягнення, яке не передано на реалізацію для погашення заборгованості та задоволення вимог ОСОБА_2 Накладено арешт на її земельну ділянку, а також на транспортний засіб , відповідачка не чинила жодних перешкод діям державного виконавця і не ухилялася від виконання рішення суду, однак на даний час у неї не має змоги добровільно виконати судове рішення у зв»язку з відсутністю грошових коштів. Позивач не вважає використовувати свої права під час виконавчого провадження , що свідчить про умисне створення ним обставин, які зумовлюють невиконання судового рішення , чим створюються штучні підстави для предявлення додаткових вимог до відповідачки.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов»язання, не може перевищувати 1 рік , як це передбачено ст.258 ЦК України і позовна давність за позовом про стягнення пені згідно ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Право на стягнення пені у позивача виникло з наступного дня після надходження відповідачці першої вимоги про повернення грошей за розпискою - 08.11.2013р., тому пеня підлягає стягненню тільки в межах одного року. Погоджується із розрахунком , наведеним позивачем сум коштів , зазначених у позовній заяві , однак просить у задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Суд , вислухавши доводи представника позивача, заперечення представника відповідача та дослідивши докази по справі вважає , що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.526 УПК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків.

Ч.2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник , який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3 % річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом.

Згідно ст.549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а відповідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як видно із рішення Калуського міськрайонного суду від 19.09.2014р. із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 105000 грн боргу за договором позики; 4418.63грн пені; 3165.82 грн відсотків; 11550грн інфляційних витрат (а.с.6-8). Дане рішення в частині стягнення даних коштів залишено без зміни рішенням апеляційним судом Івано-Франківської області від 12.12.2014р. (а.с.9-12). На виконання даного рішення суду було видано виконавчий лист (а.с.5), постановою державного виконавця від 30.01.2015р. відкрито виконавче провадження (а.с.43), постановою від 31.01.2015р. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с.44). Однак дане рішення суду не виконано, заборгованість не сплачена, тому суд вважає, що зобов»язання відповідачки до позивача щодо повернення позики продовжують існувати , тому ОСОБА_2 правомірно вимагає стягнення із ОСОБА_3 пені, 3% річних, інфляційних витрат та відсотків за користування чужими грошима.

Позивач подав суду розрахунок сум , які він просить стягнути із відповідачки , згідно яких пеня становить 28562.89 грн, 3% річних- 2174.79 грн, інфляційні витарти-49770 грн , відсотки за користування чужими грошима-14195.13 грн (а.с.13-15). Представник відповідача не оспорює правильність розрахунку сум, які просить стягнути позивач, однак заперечує тільки щодо підстав стягнення даних коштів.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що оскільки відповідачка ОСОБА_3 не виконала своїх зобов»язань перед ОСОБА_2, не виконала рішення Калуського міськрайонного суду від 19.09.2014р., то її зобов»язання щодо позивача продовжують існувати і після даного рішення суду, тому із неї слід стягнути на користь ОСОБА_2 94702.81грн, з яких: 28562.89 грн-пеня; 2174.79 грн- 3% річних; 49770 грн-інфляційні витрати; 14195.13 грн- відсотки за користування чужими грошима за період з 19.09.2014р. по 29.05.2015р. При цьому суд враховує, що дані кошти підлягають стягненню за інший період, так як по рішенню Калуського міськрайонного суду від 19.09.2014р. зазначені в ньому суми стягнуто із відповідачки на користь позивача за інший період, а саме до 19.09.2014р.

Із ОСОБА_3 також слід стягнути на користь ОСОБА_2 947.03грн судових витрат, сплачених ним згідно квитанції при предявленні позову до суду (а.с.1).

На підставі ч.1 ст.526, ст.ст. 536, 549-552,611,625,1048 ЦК України та керуючись ст.ст. 213-215, ЦПК України

р і ш и в:

Позов задовільнити. Стягнути із ОСОБА_3, 24.07.1961р.н., ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 94702.81грн, з яких: 28562.89грн-пені; 2174.79грн- 3% річних; 49770грн- інфляційні витрати; 14195.13грн- відсотки за користування чужими грошима за період з 19.09.2014р. по 29.05.2015р.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 947.03грн судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу проголошення.

Г о л о в у ю ч и й: