Справа №345/3889/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2015 року м.Калуш

Калуський міськрайонний судІвано-Франківської області:

в складі: головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Гладенької Л.Ф.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

прокурора Штремих Р.В.

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Калуської міської ради про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищенаведеним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі у вона перебувала у шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак сімейне життя з відповідачем не склалося і 19 грудня 2006 року шлюб між ними розірвано.

Відповідач будучи батьком дитини зобов'язаний виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти і готувати її до самостійного життя, однак ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини тривалий час та злісно не виконує своїх обов'язків по догляду за дитиною.

В даний час неповнолітня дочка ОСОБА_4 проживає з позивачкою - матір'ю по справі і знаходиться на її утриманні. Вона повністю займається її вихованням, створила належні умови для її фізичного та духовного розвитку.

Тому хоче позбавити відповідача батьківських прав, так, як він ухиляється від виконання своїх прямих обов'язків по вихованні дитини.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.06.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі по 500грн.00коп., щомісячно, але не менше 30 % неоподаткованого мінімуму доходу громадян. Попередній розмір аліментів не забезпечує належне утримання дитини, дочка стала вже старшою, збільшились її потреби, потрібно купляти необхідні продукти харчування, одяг, шкільні приладдя. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 500 грн., оскільки є працездатним, має достатній заробіток так як займається підприємницькою діяльністю. Тому просить збільшити розмір аліментів визначений рішенням Калуського міськрайонного суду від 09.06.2008 року, а саме стягувати в її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4.

Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задоволити. Не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом поміщення оголошення в газету «Урядовий кур'єр»

Представник служби в справах дітей Калуської міської ради, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій вказала, що не заперечує проти задоволення даного позову, розгляд справи просить проводити у її відсутності.

Прокурор, вважає за доцільним позбавити батьківських прав відповідача відносно його неповнолітньої дочки, оскільки він не виконує своїх обов'язків по догляду за дитиною

Суд, вислухавши сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8) і її батьком є відповідач по справі ОСОБА_3.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.04.2015 року неповнолітня ОСОБА_4 проживає з позивачкою-матір'ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, для ОСОБА_4 створені належні умови для проживання та забезпечена всім необхідним для життя (а.с.16).

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і з'ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Згідно висновку Органу опіки і піклування Калуської міської ради (а.с.7) відповідач не цікавиться проживанням та матеріальним утриманням своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4. Участі у її вихованні, фізичному і духовному розвитку не бере, не цікавиться її здоров'ям, навчанням, зв'язків з дитиною не підтримує, тобто батьком повністю ігноруються його батьківські обов'язки, що шкодить інтересам дитини.

Відповідач дійсно проявляв байдужість до дитини, не намагався бачити дитину, піклуватися щодо її розвитку, брати участь у її вихованні, відповідач також і не виконує зобов'язання по сплаті аліментів, що підтверджує його небажання і фінансово допомагати дитині.

А тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав є обґрунтованими.

Також позивач заявила позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, які просить стягувати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 із ОСОБА_3. з 500 грн. на 2000 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.06.2008 року, стягнуто з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30% неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 25.02.2008 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-14).

Дочка ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою (а.с.15).

Ст. 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1- 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 Сімейного кодексу України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, законом встановлені обставини, за яких у судовому порядку може бути прийнято рішення про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Оскільки порушено питання про збільшення розміру аліментів, то суду для задоволення позову необхідно встановити зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я позивача та/або відповідача.

На необхідність встановлення цих обставин також вказано у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки). Під час розгляду позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм щодо обов'язків батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

За ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Обґрунтовуючи можливість збільшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, заробляє значні кошти і має змогу платити аліменти на утримання дитини в більшому розмірі, окрім того після стягнення аліментів обіцяв ще добровільно допомагати дочці, однак своїх обіцянок не виконує, які і не виконує зобов'язання по сплаті аліментів визначених судом.

З позовної заяви і пояснень позивача та представника позивача, не вбачається, що змінилося матеріальне становище позивача та/або відповідача, стан здоров'я позивача та/або відповідача не погіршився та не поліпшився, також судом не встановлено, що змінився сімейний стан позивача та/або відповідача.

У відповідності до положень ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав, передбачених законом для збільшення аліментів, на момент розгляду справи в суді не встановлено, позивач не надала жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, які з врахуванням змагальності та диспозитивності цивільного процесу повинні бути доведені позивачем.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що дослідженими у справі доказами не встановлені підстави, передбачені ст. 192 Сімейного кодексу України, для збільшення розміру аліментів, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3. про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.141,164,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

РІШИВ:

Позов задоволити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2, відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Актовий запис про народження №294 складений 26 лютого 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: