Справа № 456/4045/14 Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В.
Провадження № 22-ц/783/1737/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та визначення місця проживання малолітньої дитини, -

встановила:

В жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради і орган опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації, про визнання незаконними дій відповідача щодо зняття з реєстрації та постановку на реєстраційний облік їхньої малолітньої дочки, ОСОБА_5, та про встановлення місця її проживання з батьком.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2003 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 і у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка, ОСОБА_5. З 2012 року вони всі спільно проживали в придбаній позивачем квартирі в м.Мукачево по вул.Драгоманова,23/5. В грудні 2013 року відповідачка повідомила йому що спільно з ним проживати не будеі переїхала жити до своєї мами в с.Дуліби Стрийського району Львівської області, забравши без його згоди доньку ОСОБА_5 та самочинно змінивши місце її проживання. Вважає, що самовільні дії відповідачки щодо зняття з реєстрації дочки з місця її постійного проживання з використанням неправдивих відомостей про його місце перебування, та зміни місця проживання дитини без його відома, направлені на позбавлення його можливості спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, а тому є неправомірними і такими, що суперечать інтересам дитини та порушують його права. Просить визначити місцем проживання дочки АДРЕСА_1, де їй створені належні комфортні умови для проживання, яких не має в селі Дуліби, де вона проживає без його згоди.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2014 року у задоволенні цього позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 В апеляційній скарзі, посилається на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, на порушення судом норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, постановлення рішення без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було взято до уваги та не надано юридичної оцінки тим обставинам, що в рішенні Стрийського міськрайонного суду від 17.10.2014 р. про розірвання шлюбу не було вказано з ким з батьків буде залишатися дитина після розлучення. Крім того зазначає, що судом не досліджено на предмет законності письмові пояснення відповідачки при знятті дитини з реєстрації та при її реєстрації. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити (а.с.96-98).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 на обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивача ОСОБА_3, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2003 року, який розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.10.2014 року (а.с. 29).

Сторони по справі є батьками ОСОБА_5, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.04.2009 року (а.с. 8).

Відповідно до довідки Дулібської сільської ради № 834 від 21.10.2014 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,проживає і зареєстрована у АДРЕСА_2 разом з матір'ю ОСОБА_3, та знаходиться на її утриманні (а.с. 16).

Згідно з розпорядженням голови Стрийської районної державної адміністрації № 74 від 03.03.2014 року з метою забезпечення прав та законних інтересів дитини ОСОБА_2 визначено дні побачень з малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спосіб його участі у вихованні дитини та встановлено порядок побачень щосуботи з 09.00 год. до 17.00 год. за адресою : АДРЕСА_3 (а.с.10).

Судом встановлено також, що позивач ОСОБА_2 працює в ТзОВ «Агрохедж» на посаді начальника відділу збуту з 15.07.2014 року, його дохід з липня по жовтень 2014 року становив 2890,44 грн., що стверджується довідкою про заробітну плату від 14.11.2014 року (а.с. 38).

Згідно з характеристикою з місця роботи позивача в ТзОВ «Агрохедж» від 31.10.2014 року ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с. 39).

Позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 41).

З довідки, виданої поліклінічним відділенням Мукачівської центральної районної лікарні, вбачається, що ОСОБА_2 в наркологічному кабінеті Мукачівської центральної районної лікарні на «Д» обліку не перебуває (а.с. 37).

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 25.02.2014 року, 06.11.2014 року, складених службою у справах дітей виконавчого комітету Мукачівської міської ради, квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю ОСОБА_2, де він зареєстрований, загальна площа квартири 100,5 кв.м, житлова - 37,3 кв.м, в квартирі проведений сучасний ремонт, в кімнатах чисто, тепло та затишно, квартира перебуває в належному стані, для проживання та виховання дитини є всі належні умови (а.с. 9, 28, 40).

Згідно з довідкою Мукачівського дошкільного навчального закладу №28 від 14.11.2014 року за вих. №59, адміністрація цього ДНЗ № 28 не заперечує в наданні місця в цьому дошкільному навчальному закладі для ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 05 травня 2014 року (а.с. 36).

Як вбачається із довідки-характеристики кооперативного підприємства «Роза» № 3 від 06.05.2014 року, відповідачка ОСОБА_3 працює в перукарні з 15.07.2001 року майстром жіночого залу та позитивно характеризується (а.с. 19).

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця сума доходу відповідачки ОСОБА_3 за три квартали 2014 року становить 31400 грн. (а.с. 42-44).

З довідки Стрийської центральної районної лікарні від 06.05.2014 року судом встановлено, що ОСОБА_3 на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться (а.с. 20).

Згідно з випискою з історії розвитку дитини ОСОБА_5 від 20.10.2014 року, виданою Стрийською центральною районною лікарнею, дитина знаходиться на «Д» обліку у педіатра з діагнозом : часторецидивуючий ларинготрахеїт, алергічний реніт, атопічний дерматит, часті простудні захворювання, дитина лікується в амбулаторних умовах (а.с. 17).

Малолітня ОСОБА_5 виховується у старшій групі навчально-виховного комплексу «Дулібський загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» і перебуває на неповному державному забезпеченні (а.с. 18).

Відповідно до довідки навчального центру «Англійська Хелен Дорон» від 21.10.2014 року ОСОБА_5 відвідує навчальний центр «Англійська Хелен Дорон» з квітня 2014 року, оплата за місяць навчання становить 295,00 грн., станом на 21.10.2014 року було здійснено оплату на суму 2065,00 грн., вартість навчальних матеріалів становить 900,00 грн. на рік (а.с. 21).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 на підставі спільної часткової приватної власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 85).

Згідно з довідкою Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 2593 від 24.09.2013 року станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно, яке знаходиться по АДРЕСА_2, зареєстровано за ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_2 (а.с. 49).

З актів обстеження умов проживання по АДРЕСА_2 від 05.05.2014 року, 25.11.2014 року вбачається, що умови проживання задовільні, кімнати обладнані необхідними меблями, сучасною побутовою технікою та технічною апаратурою, в кімнатах чисто, тепло, затишно, для виховання та розвитку дитини створено належні умови, матір і дитина забезпечені окремою кімнатою, яка облаштована необхідними меблями, для дитини відведено місце для ігор та відпочинку, за цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8 - бабуся дитини, ОСОБА_9- дідусь дитини, ОСОБА_10 - прабабуся дитини, у сім'ї панують теплі родинні стосунки /а.с. 45, 82/.

У відповідності до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області № 568/01-16 від 23.04.2014 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради вважає можливим залишення дитини на вихованні батька, оскільки ОСОБА_2, мешканець м.Мукачево, працює, житлом забезпечений по АДРЕСА_1, за місцем реєстрації має у власності квартиру, шкідливих звичок не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, боляче переживає розлуку з донькою, місце проживання якої було змінено без його згоди, для проживання, виховання та розвитку дитини батьком створені належні умови, в м. Мукачево дитина забезпечена місцем у дитячому садочку (а.с. 47).

Згідно з висновком органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації від 03.12.2014 року про розв'язання спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини комісія з питань захисту прав дитини, з'ясувавши обставини, що призвели до виникнення спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, провівши бесіди з батьками та обстеживши їх житлово-побутові умови, враховуючи їх ставлення до виконання батьківських обов'язків, вік дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 оскільки малолітня дитина перш за все потребує материнського догляду (дотримання правил гігієни, регулярне та своєчасне харчування, постійний нагляд) (а.с. 83-84).

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що проживання дитини з матір'ю в даному випадку є доцільним, що не позбавляє батька дитини права на спілкування з дитиною та участь у її вихованні.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Посилання апелянта на те, що доцільно передати дочку на виховання батька, колегією судів не приймається до уваги у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.ст. 141,153 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

А відтак, суд першої інстанції, визначивши місце проживання дитини з матір'ю, вірно виходив з відсутності виключних обставин, які б викликали необхідність розлучення дитини з матір'ю, та з найвищих інтересів дитини.

Обґрунтовано суд відмовив і у задоволенні позову ОСОБА_2 щодо визнання незаконними дій відповідача ОСОБА_3 12.11.2013 р. при знятті малолітньої ОСОБА_5 з реєстраційного обліку в м.Мукачево по вул.Драгоманова та її реєстрації 13.11.2013 р. в АДРЕСА_2, оскільки протиправність її дій нічим не підтверджена.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 при знятті з реєстрації в м.Мукачево та постановці на реєстраційний облік в с.Дуліби разом із своєю малолітньою дочкою ОСОБА_5, діючи у встановлений законом спосіб та відповідно до "Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" затвердженого МВС України 22.11.2012 за № 1077, зверталась для вчинення цих дій з відповідними заявами до відповідних територіальних підрозділів міграційної служби України, які фактично і вчиняли необхідні реєстраційні дії та зобов'язані були перевіряти наявність підстав для зняття з реєстрації та реєстрації дитини.

Беззаперечних доказів надання ОСОБА_3 при цьому фіктивних документів судом не встановлено та позивачем не надано, як і не встановлено протиправності дій відповідача щодо зміни місця проживання дитини відповідно до ст.29 ЦК України.

Сам факт повідомлення ОСОБА_3 реєстраційному органу про те, що їй невідомо місце перебування батька, що остання не заперечує, не свідчить, що вказані дії носили неправомірний характер.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи і нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права, про неправильність висновків суду, такі не ґрунтуються на матеріалах справи та спростовуються дослідженими доказами.

В зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що суд, дослідивши докази та давши їм належну оцінку, ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідає вимогам закону, а тому нема підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308,ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання даною ухвалою законної сили безпосередньо.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.