Справа № 591/4402/15-ц
Провадження № 4-с/591/42/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Біріній Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «УКРГАЗБАНК» в особі Сумської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» на дії державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 -

встановив:

АБ «Укргазбанк» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2, яку мотивує тим, що на виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми по справі № 2-2207/09 року відносно боржника ОСОБА_3 було видано виконавчий лист від 05.01.2010 року на користь АБ «Укргазбанк» про стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року предмету іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: м. Суми, Червона площаАДРЕСА_1. Постановою ВДВС Сумського міського управляння юстиції від 16.06.2014 року було відкрито виконавче провадження. 30.04.2015 року на адресу банку надійшов запит ВДВС Сумського міського управляння юстиції №29-5015 від 29.04.2015 року стосовно надання інформації, а саме належним чином завіреної копії кредитного договору №323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року та іпотечного договору. Листом від 30.04.2015 року стягувач надав відповідь, про те, що запитувана інформація, відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» містить банківську таємницю. Незважаючи на отриману інформацію державним виконавцем ВДВС Сумського міського управляння юстиції ОСОБА_2 26.05.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме за перешкоджання стягувачем провадженню виконавчих дій. В скарзі стягувач вказує, що запитування інформація відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею. Частиною 1 ст.1076 ЦК України регламентовано, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Скаржник посилається на ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої визначено порядок розкриття банківської таємниці. Пунктом 6 ч. 1 ст. 62 Закону визначено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам державної виконавчої служби на їх письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», стосовно стану рахунків конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності.Також в скарзі стягувач зазначає, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки боржник ОСОБА_3 згідно Постанови державного виконавця проживає не за адресою предмета іпотеки, а по вул. Харківській, буд.№54/1, кв. №200.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав повністю, просить суд її задоволити.

Державний виконавець Гончаров Є.Ю. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважає що його дії відповідають вимогам діючого законодавства, а тому просить суд в задоволенні скарги відмовити.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом при розгляді скарги встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Сумського МУЮ перебував виконавчий лист, виданий Зарічним районним судом м. Суми у справі 2-2207/09 року щодо погашення перед АБ «Укргазбанк» заборгованості ОСОБА_3 по кредитному договору № 323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру за адресою м. Суми, Червона площаАДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3. До виконавчого листа стягувачем було додано ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14.05.2014 року про розяснення рішення суду, відповідно до якої розяснено, що стягнення на предметі іпотеки необхідно здійснити в рахунок погашення заборгованості в сумі 70776,87 дол. США та 16213,52 грн..

В квітні 2015 року держаний виконавець звернувся до АБ «Укргазбанк» із запитом про надання йому належним чином завіреної копії кредитного договору № 323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року та іпотечного договору. Свою вимогу держаний виконавець мотивував тим, що 18.02.2015 року до відділу надійшов лист боржника ОСОБА_3 з проханням застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а в матеріалах виконавчого провадження відсутній кредитний договір, укладений між сторонами виконавчого провадження, що унеможливлює визначення характеру кредиту, та чи можливо застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в даному випадку.

05.05.2015 року стягувачем до ВДВС було надано лист з відмовою надати такі документи, посилаючись на ст.ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», тобто, що дані документи містять банківську таємницю та можуть бути надані тільки в передбачених законодавством випадках.

26.05.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Постанову державний виконавець мотивував тим, що стягувачем не надано документів необхідних для подальшого виконання рішення суду та керувався п. 4 ч.1. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку з перешкоджанням стягувачем провадженню виконавчих дій.

Однак, такі дії державного виконавця не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Так, відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Тобто, законодавством України не передбачено необхідності подання стягувачем документів, на підставі яких винесено судове рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Також, відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів, тощо.

Ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» чітко передбачено підстави на надання Державній виконавчій службі інформації, що містить банківську таємницю, а саме на письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стосовно стану рахунків конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності.

Оскільки, кредитний договір та договір іпотеки містять відомості щодо клієнта банку, то вони є банківською таємницею та мають особливий порядок доступу, визначений Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Крім того, з пояснень державного виконавця не вбачається, які саме необхідні для проведення виконавчого провадження відомості він-державний виконавець міг отримати із запитуваних у стягувача документів, та яким чином не надання стягувачем кредитного договору та договору іпотеки перешкоджає проведенню виконавчого провадження. При цьому, такі договори державний виконавець міг отримати і від боржника, оскільки саме останній звернувся до державного виконавця із заявою про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За таких обставин, суд вважає, що скарга АБ «Укргазбанк» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «УКРГАЗБАНК» в особі Сумської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» на дії державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 задоволити. Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 26.05.2015 року у виконавчому провадженні № 43742047 про повернення виконавчого документа /виконавчий лист №2-2207 виданий 05.01.2010 року Зарічним районним судом м. Суми/ стягувачеві.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 01 вересня 2015 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.