1Справа № 335/3331/15-ц 2/335/2829/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретарі Герченовій А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Торгівельно-промислової транснаціональної корпорації „Кераміст до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТПТНК „Кераміст, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ТОВ „Агрофірма „Славутич про стягнення боргу за договором позики, в якому зазначив наступне.

12.02.2014 року між позивачем і ТОВ „Агрофірма „Славутич було укладено договір позики №5/К, згідно якого позивач надав ТОВ „Агрофірма „Славутич, грошові кошти у розмірі 100 000 грн. на строк 1 місяць. Також 15.04.2014 року, для забезпечення виконання зобовязань за договором позики між позивачем і відповідачем, ОСОБА_1, було укладено договір поруки. ТОВ „Агрофірма „Славутич повернуло позивачу грошові кошти частково, у розмірі 63 500 грн., у звязку з чим позивач просив стягнути з солідарно з ОСОБА_1, ТОВ „Агрофірма „Славутич на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 36 500 грн., збитки від інфляції в розмірі 7 336,50 грн., 3% річних у розмірі 630 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 444,68 грн.

Під час розгляду справи, у звязку зі сплатою ТОВ „Агрофірма „Славутич суми основного боргу у розмірі 36 500 грн. позивачем було зменшено позовні вимоги. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів збитки від інфляції у розмірі 7 336,50 грн., 3% річних у розмірі 630 грн., а також судові витрати.

Також під час розгляду справи позивачем було подано заяву про відмову від позову до відповідача, ТОВ „Агрофірма „Славутич, яка була прийнята судом та ухвалою суду від 04.12.2015 року провадження у справі, в частині позовних вимог ТПТНК „Кераміст до ТОВ „Агрофірма „Славутич, було закрито у звязку з відмовою позивача від позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладене в позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача, ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 7966,50 грн.

Представник відповідача, ОСОБА_1, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що відповідно до доадаткової угоди №1 від 09.12.2014 строк дії договору поруки продовжено до 31.12.2015 року, а позика була повернута ТОВ „Агрофірма „Славутич достроково - 08.05.2015 року, у звязку з чим немає підстав для задоволення позову.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено наступне. 12.02.2014 року між ТПТНК „Кераміст і ТОВ „Агрофірма „Славутич було укладено договір позиви №5/К, згідно якого позивач надав ТОВ „Агрофірма „Славутич, грошові кошти у розмірі 100 000 грн., які останнє зобовязалось повернути через один місяць з дати надходження грошових коштів на рахунок позичальника. Зазначений факт підтверджується письмовим договором позики, підписаним сторонами та платіжним документом на перерахування ТОВ „Агрофірма Славутич грошових коштів у розмірі 100 000 грн., згідно договору позики №5/К від 12.02.2014 року (а.с.8-9, 24).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Позика оформлена у письмовій формі у вигляді договору, підписаного сторонами власноруч, що відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України.

Строк повернення грошових коштів за договором 1 місяць після перерахування грошових коштів на рахунок позичальника.

Згідно додаткової угоди №1 до договору позики від 10.03.2014 року, сторони договору позики, ТПТНК „Кераміст і ТОВ „Агрофірма „Славутич продовжили строк повернення грошових коштів за договором позики до 21.08.2014 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлений договором.

З метою забезпечення виконання ТОВ „Агрофірма „Славутич зобовязань за договором позики 15.04.2014 року між ТПТНК „Кераміст і відповідачем, ОСОБА_1 було укладено договір поруки (а.с. 11-13), згідно якого поручитель, ОСОБА_1, зобовязався відповідати за виконання ТОВ „Агрофірма „Славутич обовязку з повернення грошових коштів за договором позики, в повному обсязі, враховуючи повернення суми боргу, а також сплату неустойки за прострочення виконання зобовязання, як солідарний боржник.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Додатковою угодою №1 до договору поруки від 15.04.2014 року, яка була укладена між ТПТНК „Кераміст і ОСОБА_1 09.12.2014 року, було продовжено строк дії договору поруки до 31.12.2015 року.

ТОВ „Агрофірма „Славутич, було сплачено за договором позики грошові кошти: 15.09.2014 року у розмірі 20 000 грн., 03.10.2014 року у розмірі 10 000 грн., 13.10.2014 року у розмірі 10 000 грн., 20.10.2014 року у розмірі 10 000грн., 06.01.2015 року 13 500грн. Також під час розгляду справи 08.05.2015 року відповідачем, ТОВ „Агрофірма „Славутич, було сплачено залишок заборгованості за договором позики у розмірі 36 500 грн. (а.с. 19-23, 58).

Всі платежі за договором позики були здійснені ТОВ „Агрофірма „Славутич після закінчення строку, встановленого додатковою угодою від 10.03.2014 року для повернення боргу за догвором позики після 21.08.2014 року. Таким чином позичальником, ТОВ „Агрофірма „Славутич було прострочено виконання грошового зобовязання.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо іншій розмір відсотків не встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У звязку з несвоєчасним погашенням заборгованості за договором позики позивачем було нарахованого, відповідно до ст. 625 ЦК України збитки від інфляції та три відсотки річних за час прострочення.

Згідно розрахунку позивача три відсотки річних від суми 36 500 грн. за період з 22.08.2014 року по 20.03.2015 року складають 630 грн., збитки від інфляції за період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року складають 7 336,50 грн.

При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ТПТНК „Кераміст, є обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню, внаслідок чого з відповідача, ОСОБА_1, на користь позивача, ТПТНК „Кераміст, підлягають стягненню грошові кошти у загальному розмірі 7 966,50 грн.

Заперечення представника відповідача є неприйнятними, не спростовують позовних вимог, оскільки грунтуються на помилковому уявленні представника відповідача про продовження строку виконання грошового зобов'язання за договором позики до 31.12.2015 року. Зазначене твердження представника відповідача не відповідає дійсності, оскільки не грунтується на доказах. Додатковою угодою від 09.12.2014 року було продовжено строк дії договору поруки, а не строк виконання зобовязання за договором позики.

Також, ТПТНК „Кераміст, як сторона на користь якої виноситься рішення суду, має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених судових витрат, зокрема витрат на сплату судового збору. У звязку зі зменшенням ТПТНК „Кераміст позовних вимог до 7966,50 грн., з відповідача, ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046-1052 ЦК України, ст.ст. 82, 88, 197, 208, 209, 213-215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Торгівельно-промислової транснаціональної корпорації „Кераміст до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Торгівельно-промислової транснаціональної корпорації „Кераміст суму боргу за договором позики у розмірі 7966 (сім тисяч девятсот шістдесят шість) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Торгівельно-промислової транснаціональної корпорації „Кераміст витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Рибалко