Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/3678/13-ц

25 грудня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді: Гураша М.В.

секретаря: Шпитко М.І.

з участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника позивачки-відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги

щодо предмету спору-відповідача, ОСОБА_5 - ОСОБА_6

представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги

щодо предмету спору-відповідача, ОСОБА_1 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_3 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_5 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_9 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Пнівської сільської ради та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно.

ОСОБА_3 звернулась з позовом в суд до Пнівської сільської ради та ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, який ухвалою суду від 07 липня 2014 року об'єднаний в одне провадження для сумісного розгляду з позовом ОСОБА_1.

ОСОБА_5, як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернувся з позовом до суду до Пнівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, який ухвалою суду від 04.02.2015 року прийнятий до сумісного розгляду із позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

ОСОБА_1, як третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору звернувся з позовом до суду до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та Пнівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно, який ухвалою суду від 11.09.2015 року прийнятий до сумісного розгляду із позовами ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 пред'явлений позов підтримував, а позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_9 не визнав. При цьому він суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мачуха ОСОБА_1 ОСОБА_14, яка заповіту на належне їй майно на випадок своєї смерті не залишила. Після смерті останньої відкрилася спадщина на її майно, яке складається з домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, земельну ділянку, площею 0,1576 га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Пнів, ур.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області та грошових вкладів в ТВБВ №10008/0118 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок НОМЕР_2 з залишком коштів на суму 4791 грн. 35 коп., та в ТВБВ № 10008/0119 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок НОМЕР_3 з залишком коштів на суму 1270 грн. 90 коп.

ОСОБА_1 звернувся 12 липня 2013 року в Надвірнянську районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини померлої ОСОБА_14 однак постановою Державного нотаріуса від 12.07.2013 року йому відмовлено у видачі свідоцтва на вказану спадщину в зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів про родинний зв'язок з померлою.

Після смерті батька ОСОБА_13 позивач ОСОБА_1 став проживати із мачухою ОСОБА_14 в її домоволодінні разом з нею разом з нею однією сім"єю і вести спільне господарство.

Просить постановити рішення, яким встановити що ОСОБА_1 з осені 2007 року постійно проживав однією сім'єю з ОСОБА_14 до її смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 та визнати за позивачем право власності на належне їй майно в порядку спадкування четвертої черги за законом у відповідності до вимог ст.1264 ЦК України, а саме домоволодіння, земельну ділянку та грошові вклади, а в позові ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 відмовити за їх безпідставністю.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав і суду пояснив, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області. Померла ОСОБА_14 приходиться їй двоюрідною сестрою по лінії батьків, а саме її батько ОСОБА_15 та батько померлої ОСОБА_17 були рідними братами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1, земельної ділянки, площею 0,1576 га. та грошових вкладів у філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Спадкоємців першої та другої черги у померлої немає, а заповіту на належне їй спадкове майно на випадок смерті вона також не залишила.

В межах шестимісячного строку ОСОБА_3 звернулася до Державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8. з метою подати заяву про прийняття спадщини та її оформлення. Однак ним їй було відмовлено в цьому по причині відсутності документів, які б стверджували родинні відносини між ними та свідоцтва про смерть спадкодавця. Також їй було роз'яснено, що для цієї мети їй необхідно звернутись в суд з заявою про встановлення родинних відносин, що нею і було зроблено 13.08.2013 року.

Рішенням Надвірняського районного суду від 04.10.2013 року її заяву було задоволено і встановлено вказаний факт, але ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.11.2013 року дане рішення скасоване і провадження по справі закрито, оскільки існує спір про право на дану спадщину, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

Оскільки не зберігся актовий запис про народження ОСОБА_17, а в актових записах про нього та її батька по-різному записані прізвища, а саме в одних «ОСОБА_17», а в інших «ОСОБА_17», а також допущені помилки в написанні їх років народження, а тому просить в судовому порядку встановити вказаний факт родинних відносин, тобто що вона є двоюрідною сестрою померлої ОСОБА_14 по лінії батьків, а її батько є рідним дядьком останньої.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 не визнає так як вони не входять в будь-яку чергу спадкування за законом після смерті ОСОБА_14 останні не проживали однією сім'єю з померлою, а лише інколи навідувалися до неї.

ОСОБА_14 після смерті чоловіка ОСОБА_13 проживала одиноко. На протязі даного часу її догляд та допомогу у веденні домашнього господарства надавала соціальний працівник Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування.

Крім того ОСОБА_3 разом з дочкою також постійно допомагали їй поратися на городі та виконувати окремі хатні роботи.

Вважає, що ОСОБА_3 строк подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини пропустила з поважних причин, так як вона є особою перестарілого віку і фактично глухою, а Державний нотаріус роз'яснив їй, що без документів про родинні стосунки з померлою та свідоцтва про смерть ОСОБА_14 прийняти від неї вказану заяву не може і рекомендував звернутися до суду, що вона і зробила.

Просить постановити рішення, яким задоволити позов ОСОБА_3 та визнати за нею право власності на спадкове майно померлої ОСОБА_14 в порядку спадкування за правом представлення, оскільки її батько ОСОБА_15 є рідним дядьком померлої ОСОБА_14, але він помер до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_6

Представник третьої особи, що пред'являє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні пред'явлений позов підтримував і просив постановити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_5 з померлою ОСОБА_14 однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини, хоча останній є громадянином Росії і більшість часу знаходився за межами держави.

Враховуючи що ОСОБА_1 також проживав з померлою ОСОБА_14 однією сім'єю на протязі цього ж періоду, просить визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку четвертої черги спадкування по закону на половину спадкового домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_1 визнає частково і не заперечує проти визнання за ним права власності на другу половину спадкового домоволодіння та інше майно померлої ОСОБА_14

В позові ОСОБА_3 та ОСОБА_9 просить відмовити із-за безпідставності пред'явлених позовних вимог.

Представник третьої особи, що пред'являє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_9, ОСОБА_7 в судовому засіданні пред'явлений позов підтримував і просив постановити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_9 з померлою ОСОБА_14 однією сім'єю протягом п'яти років до часу відкриття спадщини, хоча на протязі вже декількох років він знаходиться на заробітках за кордоном в Італії, однак надсилав померлій інколи посилки з продуктами харчування, а ОСОБА_14 порівняно з іншими братами ставилася до нього найбільш приязно.

Враховуючи що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 також проживали з померлою ОСОБА_14 однією сім'єю на протязі цього ж періоду, просить визнати за ОСОБА_9 право власності в порядку четвертої черги спадкування за законом на 1/3 частину спадкового домоволодіння, яке знаходиться АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 визнає частково і не заперечує проти визнання за ними права власності за кожним на третину спадкового домоволодіння, а за ОСОБА_1 і на інше майно померлої ОСОБА_14

В позові ОСОБА_3 просить відмовити із-за безпідставності пред'явлених позовних вимог.

Представник Пнівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак за підписом Сільського голови поступили заяви, в яких він просить розглядати справу в його відсутність. У вирішенні питання про задоволення чи відхилення заявлених по справі позовів покладається на розсуд суду у відповідності до норм діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України і які вони вважають для обґрунтування своїх позовних вимог і заперечення протилежних сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, та за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справ, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_1, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір і воно не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_14 та ОСОБА_20, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, який було укладено 17.11.1961 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області згідно запису акта про шлюб від цього ж числа, на спільні кошти подружжя в АДРЕСА_1 побудували житловий будинок та господарські будівлі і споруди, будівництво яких закінчили в 1970 році.

Кожному з них у відповідності до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року належала половина домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_20 ОСОБА_14 вступила в оперативне управління належним спадковим майном померлого чоловіка і у встановленому законом порядку оформила спадщину на себе і стала власником всього домоволодіння.

Вказаний факт стверджується свідоцтвом про право власності на вказане домоволодіння, виданого Державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори від 22 лютого 1983 року, зареєстрованого в реєстрі за № 581 та свідоцтвом про право на спадщину по закону виданого цим же нотаріусом від цього ж числа, зареєстрованого в реєстрі за № 583 (т.1, а.с.13-15).

Від вказаного шлюбу дітей у них не було.

09.02.1985 року ОСОБА_14 зареєструвала шлюб із ОСОБА_13, про що у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу від цього ж числа було зроблено запис за № 6. Після одруження вона прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_14» (т.1, а.с.8).

Після одруження ОСОБА_13 перейшов проживати в належне ОСОБА_14 домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1

Як встановлено судом, останні постійно проживали в шлюбі в даному домоволодінні і будь-якого будівництва чи перебудови житлового будинку та господарських будівель і споруд не проводили, про що свідчить технічний паспорт, складений ОКП «Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації» від 11.10.2013 року, в якому рік побудови всіх без вийнятку будівель вказано «1970» (т.1, а.с.18-22).

ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_8, про що виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 06 квітня 2007 року в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №26 (т.1, а.с.7). Після смерті останнього відкрилася спадщина на належні йому грошові вклади та приватизовану земельну ділянку площею 0,1576 га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою Івано-Франківська область Надвірнянський район с.Пнів урочище Білозорина (т.1, а.с.16-17).

Вказану спадщину після смерті чоловіка прийняла у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_14, яка постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Даний факт стверджується даними погосподарської книги, особовий рахунок НОМЕР_4 за 2007 рік, згідно якої тільки ОСОБА_14 проживала і була зареєстрована у спірному домоволодінні (т.3, а.с.174).

Більше ніхто із рідних, в тому числі позивач ОСОБА_1 та треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_5 та ОСОБА_1 будь-яких дій по прийняттю належного померлому ОСОБА_13 майна у вигляді грошових вкладів та земельної ділянки не вчиняли і фактично даної спадщини не прийняли, про що самі не заперечують і в судовому засіданні по даній справі. А тому ОСОБА_14 у відповідності до свідоцтва про право на спадщину законом, виданого ТВО Державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної від 15.07.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1892 оформила своє право на грошовий вклад у ВАТ КБ «Надра» з залишком 3961,60 грн. та грошові вклади на двох рахунках у філії Надвірнянського відділення «Ощадного банку» НОМЕР_5 з залишком на загальну суму 6063,55 грн. (т.1, а.с.23). Спадщину у вигляді земельної ділянки вона також прийняла, однак державний акт на себе в Надвірнянському відділі земельних ресурсів не переоформила.

Згідно п.208 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮУ 03.03.04 р. за № 20/5 (яка діяла на час смерті ОСОБА_13) спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_14 померла, про що виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 02 квітня 2013 ркоу складено відповідний актовий запис № 27 (т.1, а.с.6).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: домоволодіння, загальною інвентаризаційною вартістю 102137 гривень, що розташоване в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд 1970 року побудови, земельну ділянку, що розташована в с.Пнів, ур.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області, загальною площею 0,1576 га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ринковою вартістю 48856 грн., яку померла прийняла однак державний акт на себе не переоформила після смерті ОСОБА_13, а також грошові вклади в в ТВБВ №10008/0118 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок НОМЕР_2 з залишком коштів на суму 4791 грн. 35 коп., та в ТВБВ № 10008/0119 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок НОМЕР_3 з залишком коштів на суму 1270 грн. 90 коп., що стверджується повідомленням Надвірнянської філії Івано-Франківського обласного управління Державного ощадного банку України за № 34 від 26.01.2015 року (т.3, а.с.95).

Що стосується грошового вкладу в ПАТ КБ «Надра» залишок по ньому був виплачений 17.07.2008 року померлій ОСОБА_14 згідно свідоцтва про право на спадщину, що стверджується повідомленням Івано-Франківського відділення ПАТ КБ «Надра» за №10 від 03.02.2015 року (т.3, а.с.109).

В судовому засіданні також встановлено, що померла ОСОБА_14заповіту на належне їй майно на випадок своєї смерті не складала, про що свідчить довідка виконавчого комітету Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 02-25/598 від 09.07.2013 року (т.2, а.с.64), а також повідомлення завідуючої Надвірнянської районної державної нотаріальної контори за №01-16/993 від 08 червня 2015 року, з якої вбачається, що спадкові справи на спадкове майно померлої заведені на підставі заяв про прийняття спадщини за законом (т.3, а.с.162).

А тому спадкування спадкового майна померлої ОСОБА_14 може мати місце у відповідності до ст.1258 ЦК України тільки в порядку черговості спадкування за законом.

В судовому засіданні також достовірно встановлено, що спадкоємці першої та другої черги за законом на вказане майно відсутні.

Згідно ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

На переконання суду рідним дядьком померлої ОСОБА_14 є ОСОБА_15, уродженець с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, який є батьком позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні здобуто достатньо доказів, що ОСОБА_3 та померла ОСОБА_14 є двоюрідними сестрами між собою, а їхні батьки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 є рідними братами.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження від 14 квітня 1936 року зроблено відповідний запис за № 44.

Її батьками згідно даного актового запису були ОСОБА_15 та ОСОБА_22 (т.3, а.с.6).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що ОСОБА_3., яка народилася в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєструвала шлюб з ОСОБА_24, 01.10.1958 року у виконавчому комітеті Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та змінила дошлюбне прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (т.3, а.с.7).

У відповідності до архівної довідки від 06.09.2013 року за № С-42(Ц)(04-20) ОСОБА_15 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в с.Пнів Надвірнянського повіту і охрещений 20 березня 1904 року у церкві с.Пнів Надвірнянського повіту, актовий запис № 52, греко-католицького віросповідання, батьками якого були ОСОБА_25 та ОСОБА_26, донька ОСОБА_27 і ОСОБА_22, уродженка ОСОБА_22 (т.3, а.с.8).

Згідно даних здобутих в судовому засіданні ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 про свідчить актовий запис № 54 складений 12.04.1937 року по с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, що стверджується повідомленням відділу ДРАЦС Надвірнянського управління юстиції за № /03.2-2-47 від 11.08.2015 року та витягом з актових записів (т.3, а.с.197-199).

Згідно запису акта про шлюб за № 48 від 17.11.1961 року складеного виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області зареєструвала шлюб з ОСОБА_29 і після одруження змінила прізвище на «ОСОБА_14» (т.3, а.с.10).

Також не зберігся актовий запис про народження батька ОСОБА_14 ОСОБА_17, про що свідчить довідка Державного архіву Івано-Франківської області за № С-42(Ц)04-20 від 06.09.2013 року (т.2, а.с.140).

ОСОБА_14 народилася ІНФОРМАЦІЯ_11 в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, що стверджується відновленим записом акта про народження за № 167 від 06.10.1961 року проведеним Надвірнянським районним бюро ЗАГС. Батьками її в даному актовому записі записані ОСОБА_17 та ОСОБА_31 (т.3, а.с.198).

Згідно запису акту про смерть № 23 від 17 травня 1967 року, складеного виконавчим комітетом Пнівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_17 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 (т.2, а.с.142).

Про те, що ОСОБА_17, який є батьком померлої ОСОБА_14 та ОСОБА_32, який є батьком позивачки ОСОБА_3 є рідними братами, тобто останній є рідним дядьком померлої ОСОБА_14 і який помер в 1936 році в с.Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_27, ОСОБА_40, показання яких послідовні і логічні і не викликають сумніву в їх правдивості.

Також судом на підставі показань вищевказаних свідків встановлено, що після смерті ОСОБА_15 в 1936 році через деякий час померла дружина ОСОБА_17, ОСОБА_31, а тому вони стали проживати як одна сім'я у с.Пнів по вул.Річки Надвірнянського району Івано-Франківської області в їхньому батьківському будинку. ОСОБА_17 замінив позивачці ОСОБА_3 батька, а мати останньої ОСОБА_22 замінила померлій ОСОБА_14 матір, про вказані обставини свідчать дані згідно записів в погосподарській книзі сільської ради за № 21 в період за 1958-1960 роки, що стверджується оглянутою в судовому засіданні вказаною погосподарською книгою (т.3, а.с. 168). Разом з тим у вказаних записах допущені неточності в написанні в написанні років народження окремих осіб та «по-батькові» позивачки ОСОБА_23.

Згідно ч.4 ст.1266 ЦК України двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином на переконання суду ОСОБА_3 в порядку спадкування за правом представлення має право на спадщину померлої ОСОБА_14 оскільки її батько ОСОБА_15 є рідним дядьком померлої і помер в 1937 році, тобто до відкриття спадщини після смерті останньої.

Судом також достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_3, 1936 року народження своєчасно на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_14, тобто у встановлений ст.1270 ЦК України звернулася до Державного нотаріуса Надвірнянської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8. з метою подати заяву про прийняття та оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно померлої ОСОБА_14

Однак останній замість того щоб прийняти від ОСОБА_3 заяву, рекомендував їй звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_14

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_33 суду ствердила, що протягом шести місяців після смерті ОСОБА_14 вона разом з своєю матір'ю ОСОБА_3 приходили до Державного нотаріуса ОСОБА_8. з метою подати заяву від останньої на прийняття спадщини померлої ОСОБА_14 так як її мати є перестарілою жінкою і фактично глухою. Оскільки в матері були відсутні будь-які факти про родинні стосунки з померлою та свідоцтво про смерть останньої він порадив звернутися з заявою в суд про встановлення факту родинних відносин, при цьому не прийняв заяви про прийняття спадщини, пославшись на відсутність документів про родинні стосунки та смерть спадкодавця.

Фактично дану обставину ствердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка і сам Державний нотаріус ОСОБА_8 В своїй письмовій відповіді на ім'я суду за № 01-16/652/ від 14.05.2014 року останній також ствердив, що до закінчення терміну для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_14 до нього зверталася ОСОБА_3, щодо прийняття вказаної спадщини, однак на її усне звернення останнім була надана консультація щодо необхідних документів для прийняття спадщини та подальшої видачі свідоцтва на спадщину (т.3, а.с.24), хоча згідно діючого законодавства будь-яких правовстановлюючих чи інших документів для подачі заяви про прийняття спадщини не потрібно і Державний нотаріус не вправі був їх вимагати.

Відповідно до розділу 2 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» обов'язок заведення спадкової справи покладено на нотаріусів. Розділом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій зазначено, що «для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз'яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи відмову від її прийняття. (п.3.2.). Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса (п.3.3, 3.4. розділу 3 Порядку).

Європейський суд з прав людини з приводу помилок представників органів державної влади говорить наступне.

Пунктом 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20.01.2012 р. у справі «Рисовський проти України» (Заява №29979/04) зазначено, що «Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Itali [GC]), заява № 33202/96, п.120, ECHR 2000-І, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v/ Turkey [GC]), заява № 48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ, «Megadat.com S.r.l. прти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п.74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п.37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v/ Turkey), п.128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Itali), п.119.

Таким чином суд прийшов до висновку, що у випадку правильного і належного виконання своїх службових обов'язків Державним нотаріусом, ОСОБА_3 своєчасно б подала письмову заяу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_14, так як саме з такою метою вона особисто звернулась до нього.

13.08.2013 року, тобто в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_14, ОСОБА_3 звернулась в Надвірнянский районний суд з заявою про встановлення факту родинних відносин і 04.10.2013 року по даній заяві було ухвалено судове рішення, яким встановлено, що вона та померла ОСОБА_14 є двоюрідними сестрами по лінії батьків, що стверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами вказаної цивільної справи. Однак вказане судове рішення ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.11.2013 року було скасоване і провадження по справі закрито, оскільки існував спір про право на дане спадкове майно, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження.

Враховуючи наведені обставини суд вважає, що ОСОБА_3 своєчасно звернулась до державного нотаріуса з метою особисто подати заяву про прийняття спадщини померлої ОСОБА_14, однак цього не зробила не з своєї вини, а з вини останнього. Тільки вже при знаходженні у провадженні суду даної справи і наявності в неї копії свідоцтва про смерть спадкодавця від неї була прийнята письмова заява Державним нотаріусом про прийняття спадщини померлої ОСОБА_14 за № 1451 від 04.11.2014 року (т.4, а.с.51). Постановою завідувача Надвірнянської районної нотаріальної контори Шушкевич С.М. від 05.11.2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину померлої ОСОБА_14 і рекомендовано звернутись з позовом до суду для вирішення спірного питання (т.3, а.с.47).

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому при наявності вказаних підстав ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_1 не можуть спадкувати майно померлої своєї мачухи ОСОБА_14 оскільки ОСОБА_3 на переконання суду є спадкоємцем третьої черги за правом представлення за законом на спадкування спадкового майна ОСОБА_14

Однак в судовому засіданні не здобуто доказів, які б підтверджували що останні проживали із спадкодавцем ОСОБА_14 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_40 суду ствердила що вона проживає в с.Пнів по сусідству з померлою ОСОБА_14 і вже тривалий час працює соціальним працівником в Надвірнянському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг).

З липня місяця 2008 року до дня смерті ОСОБА_14 вона надавала їй соціальну допомогу і фактично два рази в тиждень бувала у неї дома. Остання проживала за цей період одиноко і ні з ким не підтримувала близьких сімейних стосунків.

Померла ОСОБА_14 разом з нею повністю виконували хатню роботу, а тому не було потреби в допомозі сторонніх людей.

Позивачі по справі ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 навідувалися до неї вкрай рідко, як правило у вихідні дні з метою взяти в неї картоплю чи яблука. Про їх спільне проживання та піклування один про одного не могло бути й мови, так як ОСОБА_14 неприязно ставилася до ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Дещо кращі стосунки в неї були з ОСОБА_9, який останні роки проживає за кордоном в Італії і інколи передавав їй продукти харчування.

Деякі роботи по господарстві та в городі їй допомагала виконувати ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_33, до яких вона відносилася досить добре.

Про те, що ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка проживала одиноко в АДРЕСА_1, перебувала на обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування з 28.07.2008 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до дня смерті, свідчать письмові докази надані вказаною установою за № 84/04 від 27.02.2014 року (т.2, а.с.91). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Пнівської сільської ради ОСОБА_42 25.07.2008 року та завіреним Пнівським Сільським головою ОСОБА_43, ОСОБА_14 проживала у власному старому будинку, який потребував ремонту, а сама вона була одинока, перестаріла жінка, якій необхідна була соціально-побутова допомога з боку соціального робітника територіального центру соціального обслуговування (т.2, а.с.92).

Факт проживання померлої ОСОБА_14, як одинокої жінки також стверджується її заявою від 28.07.2008 року, підписаною власноручно, чий підпис затверджений директором Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування та комісійним актом обстеження матеріально-побутових умов від 23.10.2010 року (т.2, а.с.93-94).

Згідно листа за № 430/08 від 03.03.2014 року Управління соціального захисту населення Надвірнянської РДА ОСОБА_14 з 2008 року по день смерті як одинока жінка отримувала субсидію для відшкодування витрат на придбання скрапленого газу та твердого палива (т.2, а.с.99-116).

Допитана в якості свідка ОСОБА_36 суду пояснила, що проживає по сусідству з померлою ОСОБА_14 через дорогу і їй достовірно відомі обставини проживання після смерті чоловіка ОСОБА_13 Померла ОСОБА_14 проживала одиноко, з нею більше ніхто не проживав. На протязі даного періоду, аж до її смерті поратися по господарству їй допомагала соціальний робітник ОСОБА_40, яка була мешканка їхнього села. Деякі роботи їй допомагали виконувати ОСОБА_3 з дочкою, яка приходилася їй двоюрідною сестрою по лінії батьків. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_14 маленькою дитиною залишилася без матері, а її батько ОСОБА_17 став проживати однією сім'єю з матір'ю ОСОБА_3, оскільки батько останньої через невеликий проміжок часу після її народження також помер. Всі вони разом з неповнолітніми дітьми проживали в батьківському домі по вул.Річки в даному населеному пункті.

Крім того, даний свідок суду ствердила, що померла ОСОБА_14 свої грошові заощадження постійно зберігала в неї, а вона у випадку необхідності видавала їй в кожному конкретному випадку певну суму. Всі наявні кошти останньої на час її смерті вона віддала братам ОСОБА_5, які за них і зробили похорон.

Свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_34, чиї показання послідовні та логічні, також суду ствердили, що після смерті ОСОБА_13, ОСОБА_14 весь час проживала одна і ні з ким з родичів чи інших осіб не вела спільне господарство чи проживала однією сім'єю. Її догляд постійно здійснював працівник Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування, а ОСОБА_3 з дочкою також допомагали їй по господарству, однак проживали окремо. Брати ОСОБА_5 будь-якого догляду за нею не здійснювали, а лише інколи навідували її.

Провести воду у вказаний будинок ОСОБА_1 допомагав ще за життя свого батька ОСОБА_13

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_27, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51 та ОСОБА_52, в тій частині, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 допомагали ОСОБА_14 вести господарство, оскільки вони перебувають з ними в добрих стосунках і лише суду ствердили, що останні інколи допомагали ОСОБА_14 по господарству, в більшості випадків це було ще за життя їхнього батька ОСОБА_13 Крім того їхні показання суперечливі по відношенню один до одного, не послідовні та не відповідають фактичним обставинам справи.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5, який пізніше пред'явив позов на половину спірного домоволодіння як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору суду ствердив, що на спірне домоволодіння не претендує, оскільки там останні роки не проживав однією сім'єю з померлою ОСОБА_14, хоча інколи їй допомагав косити траву. Похорон померлої ОСОБА_14 було проведено за її заощадження, які вона зберігала у своєї родички та сусідки ОСОБА_36

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_39 суду пояснила, що є родичкою померлої ОСОБА_14 по лінії її першого чоловіка. Після смерті другого чоловіка ОСОБА_13 з 2007 року вона досить часто приходила до неї аж до смерті. Вона допомагала їй по городу та в саду. За цей час брати ОСОБА_5, тобто позивачі по справі нічого не допомагали ОСОБА_14 по господарству. Остання їй жалілася, що вони тільки приїжджають до неї в гості у вихідні дні та забирають частину картоплі і яблук. Воду в будинок ОСОБА_5 допомогли провести ще за життя батька ОСОБА_13 ОСОБА_3 разом з дочкою ОСОБА_33 також допомагали померлій ОСОБА_14 по господарству, зокрема виконували городні роботи. Однак ніхто з позивачів з нею однією сім'єю не проживав, так як померла не бажала ні з ким разом постійно в одній хаті жити.

Показання свідків ОСОБА_38, ОСОБА_53, ОСОБА_54 суд не може взяти до уваги в тій частині, що брати ОСОБА_5 проживали однією сім'єю із померлою ОСОБА_14 оскільки вони є близькими родичами останніх і зацікавлені в результаті розгляду справи.

Суд також критично оцінює представлені позивачем ОСОБА_1 акти обстеження домоволодіння померлої ОСОБА_14 від 23.01.2014 року та земельної ділянки для обслуговування даного домоволодіння від 13.01.2014 року (т.2, а.с.66-67), оскільки вони складені вже задовго після смерті останньої на основі свідків ОСОБА_54, ОСОБА_45, які є родичами та друзями самого позивача ОСОБА_1 і які були допитані в судовому засіданні в якості свідків. Крім того у вказаних актах лише зафіксовано, що останній проживав з померлою ОСОБА_14 та користувався земельною ділянкою, а не конкретизовані обставини даного проживання та користування землею, які б свідчили про їх достовірність.

З цих же підстав суд критично оцінює довідку за № 02-25/883 від 08.10.2013 року, видану Пнівським Сільським головою про те, що ОСОБА_1 є користувачем житлового будинку ОСОБА_14 на підставі акту обстеження депутата сільської ради ОСОБА_55 від 07.10.2013 року (т.2, а.с.68) хоча самого акту у розпорядження суду не представлено, а тому викликає сумнів його наявність як такого.

Не можна розцінювати як доказ проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_14 і представлені першим з них фотографії їх спільного святкування (т.1, а.с.71-75) так як ними охоплюється лише один епізод, пов'язаний із святкуванням окремовзятої однієї події.

Разом з тим з представленого акту обстеження матеріально-побутових умов проживання померлої ОСОБА_14 складеного депутатом сільської ради ОСОБА_56, який завірений секретарем Пнівської сільської ради ОСОБА_57. З вказаного акту вбачається, що були опитані сусіди померлої, які пояснили, що остання проживала одиноко і догляд за нею здійснював соціальний працівник Надвірнянського територіального центру соціального обслуговування, а також обробляти город допомагала ОСОБА_3, яка є її двоюрідною сестрою по лінії батьків.

Як вбачається із довідки за № 02-25/384 від 29.04.2014 року виданої Пнівським Сільським головою, депутатом сільської ради в с.Пнів по вул.Плоснина в 2010 році був обраний саме ОСОБА_56, повноваження якого продовжувалися аж до смерті ОСОБА_14 А тому на переконання суду саме він порівняно з іншими депутатами сільської ради мав більше повноважень проводити обстеження господарства ОСОБА_14, яке розташоване на даній вулиці і краще за інших знав ситуацію на своєму окрузі (т.3, а.с.46).

Про те, що ОСОБА_1 проживав окремо по місцю своєї реєстрації в квартирі в АДРЕСА_2 свідчить довідка видана Комунальним підприємством «Надвірнаводоканал» за № 43 від 27.02.2014 року з якої вбачається, що саме він проводив розрахунок за надані послуги водопостачання та водовідведення по даному житлу (т.2, а.с.97-98).

Згідно по господарських книг обліку за 2007-2013 роки в належному померлій ОСОБА_14 домоволодінні в АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована лише вона, що стверджується оглянутими в судовому засіданні даними книгами (т.3, а.с.171, т.2 а.с.134-137). Разом з тим в по господарській книзі за 2011-2013 роки є запис в колонці «додаткова інформація» - ОСОБА_1, опікун, 3.04.2007, та в розділі «1» «відомості про членів домогосподарства» з реєстрацією місця проживання на території ради записаний ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Однак в судовому засіданні сторона позивача ОСОБА_1 не надала суду будь-яких даних, що дійсно останній призначався опікуном померлої ОСОБА_14

Згідно довідки за № 02-25/384 від 29.04.2014 року виданої Пнівським Сільським головою інформацією щодо, будь-яких рішень про опіку ОСОБА_1 над ОСОБА_14 не володіє (т.3, а.с.46).

У відповідності до повідомлення за № 36/04-01 від 22.05.2014 року архівного відділу Надвірнянської РДА у документах виконавчого комітету Пнівської сільської ради народних депутатів Надвірнянського району за 2007-2010 роки, рішення про опіку ОСОБА_1 над ОСОБА_14 немає (т.3, а.с.152).

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні Пнівський Сільський голова ОСОБА_43 суду ствердив, що ним оглянуті вище вказані записи стосовно ОСОБА_1 як опікуна і члена сім'ї померлої ОСОБА_14 в погосподарській книзі на її господарство за 2011-2013 роки. На його переконання дані записи внесені без будь-яких підстав та підтверджуючих документів, в порушення вимог ведення діловодства при заповненні погосподарських книг без відповідної заяви самої ОСОБА_14, а тому не тягнуть за собою будь-яких юридичних наслідків. На переконання Сільського голови дані записи внесені на прохання самого ОСОБА_1 одним із працівників виконавчого комітету сільської ради, так як померла ОСОБА_14 ніколи ні усно, ні в письмовій формі не зверталася у виконавчий комітет сільської ради про призначення їй опікуном ОСОБА_1, як і реєстрацію його в якості члена сім'ї.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Пнівської сільської ради за №02-25/638 від 10.08.2015 року в будинковій книзі для реєстрації громадян Пнівської сільської ради за 2011-2013 роки, інформація щодо реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 відсутня (т.3, а.с.200).

Згідно повідомлень Надвірнянського районного відділу Управління ДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_1 з 15.10.2006 року по даний час зареєстрований в АДРЕСА_3, ОСОБА_5, 27.09.1991 року знятий з реєстрації в м.Воркута Російської Федерації і на даний час значиться зареєстрованим як іноземець у своєму будинку без номера по АДРЕСА_4, ОСОБА_1 зареєстрований з 30.01.2003 року по даний час в АДРЕСА_5

В судовому засіданні також спростовані пояснення представника ОСОБА_5 про усиновлення його довірителя померлою ОСОБА_14, оскільки згідно повідомлення відділу ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції за № 303/03.2-04-48 від 04.06.2015 року в актовий запис про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, складеного виконавчим комітетом Битківської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 2 від 06.01.1972 року зміни у відомостях про матір не вносилися (т.3, а.с.160-161).

Судом також достовірно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст.1268-1270 ЦК України не звернулися в нотаріальну контору за місцем знаходження майна з заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_14

Згідно повідомлення завідуючої Надвірнянської районної державної нотаріальної контори від 08 червня 2015 року за № 01-16/993 заяв про прийняття спадщини за законом чи за заповітом від ОСОБА_5 станом на 08.06.2015 року до нотаріальної контори не надходило (т.3, а.с.162), а згідно аналогічного повідомлення за № 01-16/2012 від 07 грудня 2015 року таких же заяв не надходило станом на 07.12.2015 року і від ОСОБА_9 (т.3, а.с.162).

Крім пояснень будь-яких інших доказів сторони третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 та ОСОБА_9 щодо їх спільного проживання однією сім"єю з померлою ОСОБА_14 протягом п"яти років до відкриття спадщини суду не надали.

Таким чином на переконання суду ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 належних доказів того, що вони протягом останніх п"яти років до відкриття спадщини вели із ОСОБА_14 спільне господарство, несли певні витрати на його утримання, мали спільний бюджет, були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки як члени сім"ї в судовому засіданні не представили. Більше того пояснення їх представників в цій частині спростовані здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Згідно висновку експерта ПП «Карпати-Інфо» проведена на підставі ухвали суду експертна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1576 га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с.Пнів в урочищі Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області, що також є предметом судового спору і на яку відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_14 У відповідності до витягу із звіту даної оцінки ринкова вартість даної земельної ділянки на даний час становить 48856 грн. (т.3, а.с.120-142).

Оскільки при пред'явленні позовів про визнання права власності на дану земельну ділянку судовий збір ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не сплачувався так як була відсутня дана оцінка, а саме тільки вони пред'явили вимоги на неї, з ОСОБА_1 слід стягнути в доход держави 488 грн. 56 коп. судового збору.

На підставі ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції від 20.06.1969 року, ст.ст.1258, 1263, 1266, 1268-1270, ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на майно в порядку спадкування за правом представлення, що належало померлій ОСОБА_14, а саме: домоволодіння, загальною інвентаризаційною вартістю 102137 гривень з врахуванням проценту зносу, що розташоване в АДРЕСА_1 і складається: з житлового будинку зазначеного під літерою «А» загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м., вартістю 43385, 00 грн., та господарських будівель та споруд: літньої кухні, зазначеної під літерою «Б», вартістю 24167, 00 грн., пивниці, зазначеної під літерою «В», вартістю 16683, 00 грн., вбиральні, зазначеної під літерою «Г», вартістю 259,00 грн., шопи, зазначеної під літерою «Д», вартістю 748,00 грн., бані, зазначеної під літерою «Е», вартістю 1473,00 грн., стайні, зазначеної під літерою «Ж», вартістю 2773,00 грн., стодоли, зазначеної під літерою «З», вартістю 1931,00 грн., воріт, зазначених під «№1», вартістю 1139,00 грн., огорожі, зазначеної під «№2», вартістю 6718,00 грн., колодязя, зазначеного під «№3», вартістю 720,00 грн., огорожі, зазначеної під «№4», вартістю 2141,00 грн.; на земельну ділянку, що розташована в с.Пнів, ур.Білозорина Надвірнянського району Івано-Франківської області, загальною площею 0,1576 га., кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, ринковою вартістю 48856 грн. та на грошові вклади в ТВБВ №10008/0118 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок НОМЕР_2 з залишком коштів на суму 4791 грн. 35 коп., та в ТВБВ № 10008/0119 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_13, компенсаційний рахунок НОМЕР_3 з залишком коштів на суму 1270 грн. 90 коп., а всього спадкового майна на загальну суму 157055 грн. 25 коп.

В позові ОСОБА_1 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

В позові ОСОБА_5 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

В позові ОСОБА_9 до Пнівської сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в доход держави судовий збір на номер рахунку - 0307; одержувач - УДКСУ у Надвірнянському районі; банк одержувача - ГУДКСУ в Івано-Франківській області; ЄДРПОУ одержувача - 37904033; МФО - 836014; КЕКД - 22030001, в сумі 488 грн. 56 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Гураш М.В.

Повний текст рішення виготовлено 30.12.2015 року