РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/437/15-ц
Провадження № 2/327/166/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2015 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Перишкіній Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі ОСОБА_3 сільської ради Розівського району Запорізької області (далі ОСОБА_3 сільрада) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, третя особа без самостійних вимог Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області (далі нотаріальна контора),-

В С Т А Н О В И В :

На підставі частини 3 статті 209 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в судовому засіданні 30 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказав, що 31 січня 2015 року помер його двоюрідний брат ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 9,12 гектарів (далі га), кадастровий номер :02:002:0043, що розташована на території ОСОБА_3 сільради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №041495, виданого згідно рішення ОСОБА_3 сільради від 02 квітня 2001 року №19 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 вересня 2001 року за №392. Позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його двоюрідного брата, однак державний нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку на імя спадкодавця, який ним було втрачено. Посилаючись на відсутність можливості отримати дублікат державного акту, позивач ОСОБА_2 прохає суд визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_2 письмово повідомив судові про те, що він підтримує доводи поданої заяви і прохає її задовольнити на підставі наявних у справі доказів та за участі повноважного представника позивача ОСОБА_1 (а.с.33).

В судовому засіданні повноважний представник позивача ОСОБА_1 заявлені ОСОБА_2 вимоги підтримав, позов прохав задовольнити, надавши судові відповідні пояснення.

Відповідач ОСОБА_3 сільрада позов визнала, фактичні обставини у справі повноважний представник відповідача ОСОБА_5 не оспорював, про що судові була надана відповідна письмова заява (а.с.38).

Представник нотаріальної контори як третьої особи без самостійних вимог завідувач нотаріальної контори ОСОБА_6 у письмовій заяві, поданій до суду, не заперечувала проти позову, погодившись із доводами, наведеними у ньому (а.с.36).

Позивач, представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином (а.с.34,35,37), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.33,36,37).

Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача, представника відповідача та представника третьої особи.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши позиції сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи 31 січня 2015 року у віці 53 років в с.Антонівка Розівського району Запорізької області помер двоюрідний брат позивача - ОСОБА_4 (а.с.5,6-7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 9,12 га, кадастровий номер :02:002:0043, що розташована на території ОСОБА_3 сільради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №041495, виданого згідно рішення ОСОБА_3 сільради від 02 квітня 2001 року №19 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 20 вересня 2001 року за №392 (а.с.10,11-13,14).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори вбачається, що після померлого 31 січня 2015 року ОСОБА_4 нотаріальною конторою 10 квітня 2015 року заведена спадкова справа № 29/2015 за номером у спадковому реєстрі 57331643 за заявою ОСОБА_2. Інші заяви щодо прийняття або відмови від спадщини до нотаріальної контори не надходили, випадків усунення спадкоємців від права на спадкування не встановлено. Інформація щодо наявності заповітів та спадкових договорів відсутня (а.с.8,43-45).

Проте, постановою державного нотаріуса від 12 серпня 2015 року №493/02-31, ОСОБА_2, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільради, яка залишилась після померлого 31 січня 2015 року ОСОБА_4. Державний нотаріус розяснив про можливість отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку лише за умови надання правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку на імя спадкодавця (а.с.16).

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частинами 1,4 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

З інформаційної довідки управління Державного земельного агентства у Куйбишевському районі Запорізької області встановлено, що померлому ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №041495, виданого згідно рішення ОСОБА_3 сільради від 02 квітня 2001 року №19, належить земельна ділянка площею 9,12 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільради. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 20 вересня 2001 року за №392 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що померлим ОСОБА_4 за життя було втрачено оригінал державного акту серії ІІІ-ЗП №041495 на право приватної власності на землю (а.с.15).

Разом з тим, виготовлення, видача та реєстрація державних актів (дублікатів) з 01 січня 2013 року не передбачена.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За правилами частини 1 ст.125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, суд враховує те, що свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний документ, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців.

За таких обставин, неможливість отримання дубліката державного акта замість втраченого не позбавляє спадкоємця ОСОБА_2 права на спадщину.

Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_2 виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку права на спадщину після смерті ОСОБА_4, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем предявленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем ОСОБА_2 не порушувалось.

Керуючись стст.182,373,1216,1218,1297 ЦК України, стст.125,126 ЗК України, стст.10,11,60, 88,174,209,212-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, який народився 04 листопада 1982 року в с.Антонівка Розівського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно земельну ділянку, площею 9,12 (девять цілих дванадцять сотих) гектарів, кадастровий номер :02:002:0043, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Розівського району Запорізької області і призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4, який помер 31 січня 2015 року в с. Антонівка Розівського району Запорізької області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП №041495, виданого на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів Розівського району Запорізької області від 02 квітня 2001 року №19 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №392 від 20 вересня 2001 року.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М. Кущ