АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 681/1395/13-ц
Провадження № 22-ц/792/103/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

представника ПАТ „Державний ощадний банк України" - Янкового Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банку України" до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки з апеляційними скаргами публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України", ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2013 року,

встановила:

У липні 2013 року ПАТ „Державний ощадний банк України" (далі - Банк) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3778 від 15 серпня 2008 року в розмірі 621026,71 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими спорудами: цегляна господарська будівля та цегляна вбиральня, що належать ОСОБА_1 на праві власності шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що буде визначена в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності на момент реалізації а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 грн. Стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 621 026,71 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441 грн.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що 15 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 3778 згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 300 000 грн. на споживчі потреби зі сплатою 20% річних на строк до 15 серпня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між Банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, за яким Банку передано в заставу будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував, тому утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2013 рік становить 621 026,71 грн., з яких залишок кредиту 285 000 грн. (в т.ч. прострочені платежі в сумі 132 500 грн.), нараховані та несплачені відсотки - 234 944,38 грн., плата за супроводження кредиту - 8 429,87 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 03.10.2010 року по 01.07.2013 року в сумі 92 652,46 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2013 року позов Банку задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15.08.2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 в розмірі 300000 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 15.08.2008 року на нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 208,3 кв.м., жилою площею 53,1 кв.м. з господарськими спорудами: цегляна господарська споруда-Б, цегляна вбиральня-В, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Полонською міською радою 24.10.2001 року, згідно рішення №844 від 17.10.2001 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 580 000 грн. з метою погашення заборгованості за кредитним договором №3778 від 15.08.2008 року ОСОБА_4 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10022/0125 філії Хмельницького обласного управління (рах. № 400 в ОПЕРВ ТВБВ № 0022/0125 філії Хмельницького обласного управління, МФО 315784, код 09315357) залишок по кредиту - 285000 грн., (в тому числі прострочені платежі в сумі 132500 грн.), нараховані та несплачені відсотки 234944,38 грн., нарахована відповідно до п.1.12. Договору плата за супроводження кредиту в сумі 8429,87 грн., нарахована відповідно до п.5.2. Договору пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 03.10.2010 року по 01.07.2013 року в сумі 92652,46 грн., а всього 621 026,71 грн.

В разі продажу предмету іпотеки за ціною понад 621 026,71 грн. її залишок повертається для іпотекодавця ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10022/0125 філії Хмельницького обласного управління (рах. № 400 в ОПЕРВ ТВБВ № 0022/0125 філії Хмельницького обласного управління, МФО 315784, код 09315357) судовий збір в розмірі по 1720 грн. 50 коп. з кожного. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ „Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі Банк просить змінити рішення суду в частині зазначення початкової ціни продажу майна, визначивши її на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 621 026,71 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що судом не враховано вимоги позовної заяви в частині визначення початкової вартості предмету іпотеки для його подальшої реалізації та встановив її в розмірі 580 000 грн.; не мотивовано рішення суду в частині відмови в позові щодо стягнення суми боргу з боржника ОСОБА_4, що є порушенням вимог процесуального закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та закрити провадження у справі посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом не взято до уваги тієї обставини, що рішенням Полонського районного суду від 20 грудня 2010 року спір було вирішено між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того договір іпотеки, на підставі якого звернуто стягнення на житловий будинок з господарськими спорудами, стосується майна, яке зареєстровано АДРЕСА_2, а не по АДРЕСА_1, про що зазначив суд в рішенні.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 4 квітня 2014 року було частково задоволено апеляційну скаргу Банку та повністю задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 Рішення Полонського районного суду від 18 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 621 026,71 грн. В задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ „Державний ощадний банк України" 2633,75 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_4 та Банку на користь ОСОБА_1 по 913,25 грн. судового збору з кожного.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року було частково задоволено касаційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України», рішення апеляційного суду Хмельницької області від 4 квітня 2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд не дав належної правової оцінки розбіжності щодо номера будинку, який є предметом іпотеки, не з'ясував яке фактично майно є предметом іпотеки, чи не є виявлені суперечності опискою чи іншою помилкою, допущеною сторонами при складанні договору, не з'ясував, чи підлягає вона виправленню.

В судовому засіданні апелянти підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг, проти апеляційних скарг один одного заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ „Державний ощадний банк України" підлягає до повного задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_1 до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Судом встановлено, що 15.08.2008 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №3778, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 300 000 грн. зі сплатою 20% річних на строк до 15.08. 2018 року.

У випадку порушення умов кредитного договору позичальник зобов'язується достроково погасити заборгованість перед позивачем у повному обсязі, а останній має право стягнути кредит достроково, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між Банком та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір від 15.08.2008 року, за яким позивачу передано в заставу житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором розрахована Банком станом на 01.07.2013 року становить 621 026,71 грн., з яких залишок по кредиту 285 000 грн. (в т.ч. прострочені платежі в сумі 132 500 грн.), нараховані та несплачені відсотки - 234 944,38 грн., плата за супроводження кредиту - 8 429,87 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 03.10.2010 року по 01.07.2013 року в сумі 92 652,46 грн.

Наведений розрахунок правомірно був прийнятий судом до уваги, оскільки не було встановлено його невідповідності вимогам закону, об'єктивних даних, які б спростували цей розрахунок відповідачами до суду надано не було.

Частиною 1 статті 5 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що предметом іпотеки може бути об'єкт нерухомого майна, якщо це майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України „Про іпотеку".

Згідно з п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року, №5 „Про практику застування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України „Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому, в обов'язковому порядку має визначатися початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціан встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Задовольняючи частково позов суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність проведення стягнення на предмет іпотеки.

Однак в той же час не врахував позовних вимог Банку та вказаних вище вимог Закону, встановивши початкову ціну продажу предмету іпотеки у 580 000 грн., яка була визначена п. 1.1. договору іпотеки станом на серпень місяць 2008 року. При цьому рішення суду не містить обґрунтування такого висновку, не вказано мотивів, за яких суд відмовив позивачу у визначенні початкової ціни іпотеки відповідно до оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Оскільки вимоги Банку в цій частині відповідають вимогам закону та встановленим обставинам справи, враховуючи дату проведення оцінки спірного майна, тому з врахуванням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позову щодо встановлення початкової ціни іпотеки.

Висновок суду в частині визначення предмета іпотеки відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи предметом іпотечного договору, укладеного між ПАТ „Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 є житловий будинок АДРЕСА_1.

На підтвердження цього факту свідчать, зокрема, договір майнової поруки від 15.08.2008 року, укладений між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, відповідно до якого ОСОБА_1 поручається перед Банком майном, визначеним в договорі іпотеки, за виконання зобов'язання за кредитним договором №3778 від 15.08.2008 року. Відповідно до п.2.2. цього договору його предметом є домоволодіння АДРЕСА_1 Хмельницької області. Адреса іпотекодавця в цьому договорі та в іпотечному договорі однакова - АДРЕСА_1 в м. Полонному.

В п. 1.1. вищевказаного іпотечного договору зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Полонською міською радою 24.10.2001 року згідно рішення №844 від 17.10.2001 року, зареєстрованого в Полонському бюро технічної інвентаризації за № 651 в кн. 50.

Заборона відчуження майна, вчинена приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_5 15 серпня 2008 року у зв'язку з посвідченням вказаного договору іпотеки, стосується саме житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 Хмельницької області.

В свідоцтві про право власності від 24 жовтня 2001 року, виданому Полонською міською радою вказано, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 в м. Полонному.

З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Полонського БТІ від 14.08.2008 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Полонене, АДРЕСА_1, складові об'єкта: житловий будинок, господарська будівля, вбиральня.

Відповідно до письмової відповіді БТІ Полонського району на ім'я судді апеляційного суду від 14.02.2011 року, яка міститься в справі за позовом ВАТ „Державний ощадний банк України" до ОСОБА_4, ОСОБА_1 від 14.04.2010 року, власником житлового будинку по АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 1983 року та 1964 року відповідно (а.с.133).

В письмовій заяві до компетентних органів від 15.08.2008 року ОСОБА_1 повідомляє про те, що у належному йому на праві власності житловому будинку АДРЕСА_1, який передається в іпотеку інші особи не зареєстровані, прав на будинок не мають (а.с. 156 вказаної вище справи).

Слід також зазначити, що відповідно до норм чинного цивільного законодавства іпотекодавцем не може бути особа, яка не має відповідних речових прав на передане в іпотеку майно.

Таким чином, аналізуючи вищевказані докази у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що в п. 1.1. іпотечного договору від 15 серпня 2008 року, укладеного між ВАТ „Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1, який посвідчено приватним нотаріусом Полонського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 4282, міститься описка, помилка щодо предмета іпотеки, а саме, замість необхідного зазначення належної адреси майна - м. Полонне, АДРЕСА_1, помилково вказано АДРЕСА_2.

Встановивши дійсні обставини справи на підставі належних та допустимих доказів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідає обставинам справи та вимогам закону висновок суду також і в частині відсутності передбачених процесуальним законом підстав для закриття провадження у справі, приймаючи до уваги, що предметом спору за позовом Банку від 14.04.2010 року була сума кредитної заборгованості станом на 08.07.2010 року в розмірі 365018,94 грн., а сума боргу за даним позовом від 08.07.2013 року становить 621026,71 грн. станом на 01.07.2013 року.

Слід також врахувати відсутність спору між сторонами в частині визначення розміру кредитної заборгованості.

З врахуванням вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року колегія суддів не проводить перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в іншій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" задоволити.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2013 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінити, виклавши абзац 2 рішення в наступній редакції:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15.08.2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 в розмірі 300000 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 15.08.2008 року на нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 208,3 кв.м., жилою площею 53,1 кв.м. з господарськими спорудами: цегляна господарська споруда-Б, цегляна вбиральня-В, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Полонською міською радою 24.10.2001 року, згідно рішення №844 від 17.10.2001 року, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій з метою погашення заборгованості за кредитним договором №3778 від 15.08.2008 року ОСОБА_4 перед публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10022/0125 філії Хмельницького обласного управління (рах. № 400 в ОПЕРВ ТВБВ № 0022/0125 філії Хмельницького обласного управління, МФО 315784, код 09315357) залишок по кредиту - 285000 грн., (в тому числі прострочені платежі в сумі 132500 грн.), нараховані та несплачені відсотки 234944,38 грн., нарахована відповідно до п.1.12. Договору плата за супроводження кредиту в сумі 8429,87 грн., нарахована відповідно до п.5.2. Договору пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 03.10.2010 року по 01.07.2013 року в сумі 92652,46 грн., а всього 621 026,71 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_8 Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27