Провадження № 2з/201/336/2015
УХВАЛА

28 серпня 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківський М.П.,розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Банк «Кредит Дніпро» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Кредит Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр», ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр ЕспрессоХаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудсервіс» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа№201/10707/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Кредит Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр», ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр ЕспрессоХаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудсервіс» про стягнення заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах ціни позову 7 605 570,96 гривень та 306 375 доларів США на грошові кошти та будь-яке майно (рухоме, нерухоме, цінні папери, корпоративні права), які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Кедр», ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариству з обмеженою відповідальністю «Кедр ЕспрессоХаус», Товариству з обмеженою відповідальністю «Фудсервіс».

Ознайомившись з заявою, розглянувши матеріали справи, вважаю, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч.1 ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 57 Закону України «Про господарські товариства», ч. 1 ст. 149 ЦК України право власності юридичної особи є непорушним, а також можливо звернути стягнення не на частку у статутному фонді товариства, а на частку майна товариства пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі.

Накладення арешту на корпоративні права особи боржника фактично є втручанням в управління господарського товариства, та може призвести до блокування його господарської діяльності, а тому корпоративні права боржника, які належать йому як засновнику, або учаснику господарського товариства не можуть бути обєктом арешту, або реалізації на виконання рішення суду.

Окрім цього, майно, на яке представник позивача просить накласти арешт в межах забезпечення позову не конкретизовано.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 151, 152 ЦПК України, відповідні розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України, те, що накладення арешту на корпоративні права юридичної особи фактично є втручанням в управління господарським товариством, а також враховуючи те, що майно, на яке представник позивача просить накласти арешт, має бути конкретизовано, суд вважає за необхідне заяву про застосування заходів забезпечення позовуПАТ Банк «Кредит Дніпро»у цивільній справі №201/10707/15-ц задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 154, ст.ст. 208- 210, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства Банк «Кредит Дніпро»про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 201/10707/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Кредит Дніпро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр», ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр ЕспрессоХаус», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудсервіс» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти в межах ціни позову 7 605 570,96 гривень та 306 375 доларів США, які належать: Товариству з обмеженою відповідальністю «Кедр» (, м. Дніпропетровськ, площа Академіка Стародубова, 1/53), ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, 42/34), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2, м. Дніпропетровськ, вул. Дзержинського, 35-б/1/101), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кедр ЕспрессоХаус» (, м. Дніпропетровськ, площа Академіка Стародубова, 1/121), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудсервіс» (, м. Дніпропетровськ, площа Академіка Стародубова, 1/116).

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.П.Ходаківський