АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в :

У липні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПАТ КБ «А-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 26 червня 2007 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір № 1/336-МК, за яким останній отримав кредит у розмірі 15.000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 26 червня 2010 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20 жовтня 2010 року. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 13 липня 2012 року у розмірі 24.574,80 доларів США, яка складається з наступного: 8.797,18 доларів США - заборгованості за кредитом, 9.132,42 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6.645,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23.323,24 доларів США, судові витрати та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 10.000 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено (а.с.108-109).

В апеляційній скарзі (а.с.113-117) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- позивачем було надано належні докази щодо наявного розміру заборгованості позичальника за кредитним договором;

- матеріали справи не містять документів, які б спростовували наявність у ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, а тому суд безпідставно поставив під сумнів наявність заборгованості, не наводячи при цьому мотивації;

- в порушення положення ст.131 ЦПК України суд не прийняв та не залучив до матеріалів справи заяву представника позивача про залучення доказів по справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за яким банком не надано доказів отримання відповідачем будь-яких коштів, сплати відповідачем коштів за даним договором та наявності у відповідача заборгованості.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1/336-МК, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 15.000,00 доларів США за наявності вільних коштів (а.с.9-11).

Позивачем до позовної заяви доказів про отримання зазначених в кредитному договорі коштів не надано.

В попередньому засіданні в суді першої інстанції 20.11.2013 року відповідач проти позову заперечував (а.с.46).

Після скасування за заявою відповідача заочного рішення суду від 07.08.2012 року банк надав суду роздруківку меморіального ордеру № 1 від 26.06.2007 року щодо видачі відповідачу 15000,00 доларів США за кредитним договором № 1/336-МК від 26.06.2007 року та меморіального ордеру № ЗАLZ від 25.07.2007 року про погашення заборгованості за кредитним договором № 1/336-МК від 26.06.2007 року в сумі 336,67 доларів США (а.с.61), які не містять підписів відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом зазначених документів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі документи не можуть бути визнані належними доказами у зв'язку з відсутністю на них підписів відповідача, який заперечує проти позову.

Судом апеляційної інстанції ухвалою від 16.06.2015 року від банку витребувані оригінали зазначених документів (а.с.144).

На вимогу апеляційного суду банком надані роздруківки цих та інших платіжних документів, які не є оригіналами, оскільки не містять підписів відповідача.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної карги про неврахування судом розрахунку заборгованості відповідача.

Згідно розрахунку за кредитом № 1/336-МК від 26 червня 2007 року станом на 13 липня 2012 року сума заборгованості складає: заборгованість за кредитом 8.797,18 доларів США; заборгованість за відсотками 9.132,42 доларів США; заборгованість по пені 6.645,20 доларів США; всього заборгованості 24.574,80 доларів США (а.с.4-5).

Разом з тим такий розрахунок є доказом наявності заборгованості за кредитним договором та за відсутності доказів отримання відповідачем коштів за цим договором не є доказом наявності заборгованості у відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надав доказів отримання або сплати відповідачем кредитних коштів.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Разом з тим, дійшовши правильного висновку щодо ненадання позивачем доказів щодо отримання відповідачем коштів за кредитним договором, суд першої інстанції помилково в мотивувальній частині судового рішення зазначив, що відповідач за укладеним договором отримав зазначену в ньому суму коштів замість того, щоб вказати, що таку суму відповідач мав отримати за цим договором (а.с.108).

Тому вказаний висновок підлягає вилученню зі змісту шостого абзацу мотивувальної частини рішення суду, а рішення суду підлягає зміні в цій частині щодо обґрунтування відмови у задоволенні позову.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В решті рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2015 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: