АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7816/15 Справа № 201/1354/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дії і стягнення коштів по договору банківського вкладу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про зобовязання видати грошові кошти в розмірі 52000 доларів США 80 центів за договором банківського вкладу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015 року ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог було відмовлено /а.с. 90-93/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 95-99/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на те, що між ним та відповідачем 28.11.2013 року було укладено договір № SAMDNWFD400 вклад «Стандарт» на суму 51844 доларів США строком до 28.02.2014 року включно. Договір укладений у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Судак АРК. Після закінчення строку договору, а саме 03.03.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу у розмірі 52700 доларів США 80 центів, однак фактично отримав тільки 700 доларів США, іншу суму в розмірі 52000 доларів США 80 центів зі слів позивача перерахували на банківський рахунок № 188759 та надано електронний платіжний засіб та РІN код до нього.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою видачі коштів з банківського рахунку, однак отримував усну відповідь, що клієнтам, які уклали договори в кримському регіоні призупинено видачу коштів на невизначений час.

Відповідно до ч.6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Згідно п. 5 Постанови Національного банку України № 260, банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобовязані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим в міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після їх окупації.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення коштів за депозитним договором є необгрунтованими не підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що в підтвердження своїх позовних вимог він долучив до матеріалів справи квитанцію від 28.11.2013 року відповідно до якої ним було внесено на рахунок банку готівку в розмірі 51 844 долара США, то це не можна вважати належним та допустимим доказом, через те, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після їх окупації.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_3