Номер провадження: 22-ц/785/5241/15
Головуючий у першій інстанції Літвінова І. А.
Доповідач Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від10 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 пред'явила позов до ОСОБА_4, за участю третьої особи ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, яким просила припинити право власності відповідача - ОСОБА_4 на 3/16 квартири АДРЕСА_1 з отриманням останньою грошової компенсації вартості цієї частки з депозитного рахунку суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй на праві спільної часткової власності належать 3/8 та 3/16 квартири АДРЕСА_1, відповідачу належать 3/16 вказаної квартири, а 1/4 квартири належить сину позивачки - ОСОБА_6. Позивач також зазначає, що в спірній квартирі зареєстровані та проживають тільки вона та її син ОСОБА_6 В свою чергу, відповідач в квартирі не проживає, зареєстрована за іншою адресою, участі в утриманні спільного майна не приймає, до того ж спірна квартира є неподільною, частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, що і змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач та її представник у судове засідання не з'явились, були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд постановив заочне рішення, яким задовольнив позов. Ухвалою суду від 15 квітня 2015 року у перегляді заочного рішення відповідачці було відмовлено.

На рішення суду представник ОСОБА_4 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

На підставі Свідоцтва про право власності від 28 грудня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, реєстровий номер 4-9039, дублікат якого виданий Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів 16 лютого 1998 року, та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 квітня 2003 року, реєстровий номер 4-791, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 належать на праві спільної часткової власності 3/8 квартири АДРЕСА_1.

Також ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 грудня 2012 року, реєстровий номер 5-2936, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою належать 3/16 квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_6, на підставі Свідоцтва про право власності від 28 грудня 1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, реєстровий номер 4-9039, дублікат якого виданий Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів 16 лютого 1998 року, на праві спільної часткової власності належить 1/4 квартири АДРЕСА_1.

Відповідачу ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 грудня 2012 року, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою на праві спільної частковою власності належать 3/16 квартири АДРЕСА_1.

У спірній квартирі зареєстровані та проживають позивач - ОСОБА_5 та третя особа - ОСОБА_6 В свою чергу, відповідачка - ОСОБА_4 в квартирі не проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, що сторонами не заперечувалось.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 365 ЦК передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, зокрема: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - З ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81 цс 11), що також відображено в п. 1 Висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за 1 півріччя 2012 року.

Відповідно до висновку № 4546 судової будівельно-технічної експертизи від 28 листопада 2014 року, наданого Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз виділення в натурі 3/16 квартири АДРЕСА_1 технічно неможливо, квартира є неподільною. Ринкова вартість 3/16 частки спірної квартири складає 118 670 грн.

За положеннями ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

На підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від ЗО січня 2015 року, позивачем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області внесена вартість спірної частки квартири в розмірі 118 670 грн., що підтверджено квитанцією № 55 від 6 лютого 2015 року та квитанцією № 4926019 від 6 лютого 2015 року.

Судом також встановлено, що відповідачу ОСОБА_4, крім спірної частки квартири, також належить 1/2 квартири АДРЕСА_3, в зв'язку з чим суд зробив обґрунтований висновок про те, що припинення права на 3/16 квартири АДРЕСА_1 не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

Суд зважив й на те, що під час розгляду справи судом виявлена наявність неприязних стосунків між сторонами, внаслідок чого спільне володіння і користування майном є майже неможливим.

Доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для скасування рішення і тому не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.Г. Журавльов

О.С.Комлева