Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/11496/15-ц

Провадження № 2/185/5960/15

25 грудня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючий - суддя Бабій С.О., при секретарі судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просив стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» на свою користь страхове відшкодування, що становлять витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у розмірі 3665 грн. 55 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача матеріальну шкоду (збитки), заподіяну йому внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, у розмірі 2771 гривень, стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 28 серпня 2015 року в 10.00 годин водій ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 по вул. Полтавській в м. Павлоград, при зміні напрямку руху (розворот) не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно висновків ДАЇ та суду дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 При цьому цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3, як володільця джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «Fiat» д/ц АЕ 7953 НН, була застрахована в ОСОБА_2 акціонерному товаристві CK «ПЗУ Україна» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії AI за № 6934055, виданого 29.08.2014, строком на 1 (один) рік, з 30.08.2014 року по 29.08.2015 року включно, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілому становить 100 000 грн., при цьому франшиза складає нуль гривень. 29.08.2015 року позивач звернувся до страхової компанії, яка направила його для оцінки пошкодження до ПП Коновалова. У даного приватного підприємця позивачу було нараховано кошти, які, з їх погляду, вистачало на ремонт автомобіля. Але навіть в даних коштах позивачу було відмовлено. Страхова компанія 30.09.2015 року сплатила даному підприємцю на ремонт автомобіля позивача кошти в розмірі 5500 гривень, яких недостатньо для ремонту. З метою визначення розміру шкоди заподіяної позивачу як власнику транспортного засобу, автомобіля ВАЗ 21112 д/н АЕ 3749 BT, останній звернувся з відповідною заявою до суб'єкта оціночної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 109/2/15 від 11.05.2011 року вартість робіт для повного відновлення транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак АЕ 3749 BT, пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, складає 11486 грн. 55 коп. Вартість матеріального збитку спричиненого володільцю автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак АЕ 3749 BT, пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, складає 9165 грн., 55 коп. Вказує, що на момент звернення до суду з цим позовом, страхова компанія сплатила позивачу оцінену шкоду в частині 5500 гривень, а тому з ПРАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача необхідно стягнути страхове відшкодування у розмірі 3665 грн. 55 коп.

Оскільки вартість робіт для повного відновлення транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21112, державний номерний знак НОМЕР_3, пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, складає 11486 грн. 55 коп., вартість робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення транспортного засобу, становить різницю витрат з відновлення транспортного засобу з врахуванням зносу і без такого врахування, і складає 2321 грн., що пов'язано з необхідністю використання нових деталей, вузлів та агрегатів під час виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу. Вказані кошти, а також 450,00 грн., сплачені як витрати на експертні послуги оцінювача ОСОБА_4, а всього 2771 грн., просить стягнути з відповідача ОСОБА_3

Також вказує, що позивачу внаслідок винних та неправомірних дій відповідачів, було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушені права власності позивача, який внаслідок пошкодження транспортного засобу зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особи, відповідальні за збитки не поновлюють його порушене право та не сплачують в добровільному порядку завдану позивачу шкоду, позивач перебуває у постійній нервовій та психологічній напрузі, у пригніченому стані, крім того це був його перший і улюблений автомобіль. Від такого стану постраждали крім позивача члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині. Позивач змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом по робочих справах, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім'ю та роботу.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в повному обсязі виконав вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вважає, що вкі збитки, що були спричинені позивачу, повинна відшкодувати ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»,. Щодо позовних вимог про стягнення з нього моральної шкоди, то просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що не вважає, що спричинив своїми діями моральної шкоди позивачу,.

Представник відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства ««Страхова компанія «ПЗУ Україна», в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Також направив до суду письмові заперечення на позов, у яких просив відмовити позивачу у задоволенні всіх позовних вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна». В обґрунтування заперечень посилався на те, що 29.08.2014 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6934055. 28.08.2015 року, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Фіат, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та транспортним засобом ВАЗ 21112, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 28.08.2015 року позивач звернувся до ПрАТ СК „ПЗУ Україна" із заявою про настання страхового випадку. Дану заяву було прийнято Страховиком до розгляду та проведено дії по встановленню всіх обставин випадку, які б давали можливість прийняти рішення про виплату страхового відшкодування. 28.08.2015 Позивачем було надано Заяву, якою прохав здійснити виплату страхового відшкодування по транспортному засобу ВАЗ 21112, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на рахунок ФОП ОСОБА_6. Разом з заявою був наданий Рахунок-фактура №КВ-000203 від 28.08.2015 року. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а згідно з Висновком №109/2/15 експертного авто товарознавчого дослідження від 18.10.2015 року коефіцієнт фізичного зносу становив - 0,43. 10.09.2015 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" було підготовлено Висновок за договором АІ/6934055, згідно якого розмір страхового відшкодування становив 5 508,50 грн. Позивач погодився на дану суму страхового відшкодування, свідченням чого є власна розписка позивача. ПрАТ СК "ПЗУ Україна", враховуючи Рахунок-фактури №КВ-0000203 від 28.08.2015 року склало страховий акт № и А 008/Ь01/01 від 27.11.2013 року та розрахунок страхового відшкодування до нього на підставі якого було проведено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 5 508,50 грн.

Вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як було встановлено при розгляді справи, 28 серпня 2015 року в 10 годин 00 хвилин водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_5 по вул. Полтавській в м. Павлоград, при зміні напрямку руху (розворот) не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Відповідно до постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.09.2015 року винним у даній ДТП визнано відповідача ОСОБА_3, який порушив вимоги п. 10.1 ПДР України (а.с. 10).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В результаті дії джерела підвищеної небезпеки, управління автомобілем НОМЕР_7, що належить відповідачу ОСОБА_3 був пошкоджений автомобіль НОМЕР_6, який на праві власності належить позивачу (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 відповідно до полісаАІ/6934055 застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу ««Fiat» д/н НОМЕР_4 в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 11).

Як вбачається із висновку за договором АІ/6934055, вартість відновлювального ремонту була визначена у сумі 7 250 грн., а розмір страхового відшкодування, із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,43, становив 5 508,50 грн. Позивач погодився із вказаним висновком, про що свідчить його особиста розписка від 16.09.2015 р. на звіті «Із розрахунком ознайомлений, із сумою згоден» (а.с.48). Так сторонами визнано, що позивачем було надано ПрАТ СК «ПЗУ Україна» заяву від 28.08.2015 р. та рахунок Рахунок-фактуру №КВ-0000203 від 28.08.2015 року (а.с.46,47). На підставі страхового акту № UА 05/Д01/01 від 25.09.2015 року та розрахунку страхового відшкодування до нього ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було проведено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 5 508,50 грн., шляхом перерахування на рахунок рахунок ФОП ОСОБА_6 (а.с.49-50).

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Керування автомобілем, відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України, є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

У відповідності до положень ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відтак, завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону №1961-ІУ обовязку зясовується судом першої інстанції, у звязку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Така правова позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4.

Таким чином, відповідно до законодавства України, ПАТ ««Страхова компанія «ПЗУ Україна» повинно було відшкодувати позивачу 5 508,50 грн.. матеріального збитку.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Згідно з положеннями п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 36.1. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 вказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, як свідчить розписка ОСОБА_7Є від 16.09.2015 року, між позивачем та страховиком було досягнуто згоди щодо суми виплати страхового відшкодування.

Незважаючи на сплату вказаної узгодженої позивачем суми коштів ФОП ОСОБА_6, позивачем не було передано автомобіль для проведення ремонту. Одночасно, висновок № 109/2/15 експертного авто товарознавчого дослідження від 18.10.2015 р. складено пізніше, 15.10.2015 р. (а.с.13-27), з вимогою до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у порядку, визначеному Законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо сплати коштів, які перевищують суму відшкодованих на той час позивачу 5 508,50 грн. матеріального збитку останній не звертався, на момент ухвалення судом рішення по справі 90 денний строк, враховуючи час отримання ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» позовної заяви із доданими матеріалами (а.с.41) не сплинув, відтак вказані позовні вимоги є передчасними. Так само, вказане унеможливлює визначення суми різниці витрат з відновлення транспортного засобу з врахуванням зносу і без такого врахування, які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_3, тому вказані вимоги також є передчасними. Крім того, з огляду на те, що 450,00 грн., які були сплачені як витрати на експертні послуги оцінювача ОСОБА_4 (а.с.12), позивач вважає матеріальною шкодою (збитками), підстав для їх стягнення саме із відповідача ОСОБА_3 позивачем не доведено.

Одночасно, суд вважає такою, що підлягає частковому задоволенню вимога позивача про стягнення на його користь з ОСОБА_3 моральної шкоди. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у сумі 10 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди позивача у сумі 1000,00 грн., яку стягнути із особи, яка її завдала відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.22,28,30,36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 22 ст. ст.10,60, 88, 212-214, 224- 226, 233 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 000, 00 (одна тисяча)гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до 487, 20 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій

Згідно з оригіналом.

Суддя С.О. Бабій