Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Федорчак М.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, який в подальшому уточнив, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 25 095,58 грн. матеріальної шкоди, 2 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.12.2014 року, близько 20 год., відповідач ОСОБА_3, в м. Ужгород по вулиці Грушевського керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи маневр поворот ліворуч, маючи намір підїхати до магазину «Малятко», виїхавши на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку по вулиці Грушевського в бік вулиці Минайська, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.10.1, 10.4 ПДР України.

10 лютого 2015 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 був визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки ДТП сталася через порушення ним Правил дорожнього руху України. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи автомобіль НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу, під час ДТП зазначеному автомобілю були заподіяні механічні ушкодження.

Позивач в позові вказує, що внаслідок ДТП належному йому автомобіль на праві власності були завдані технічні пошкодженні. Розмір матеріальних збитків, завданих складає 48 647,05 грн. Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому заподіяна також моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях у зв'язку з пошкодженням його майна, порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя . Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у 2000,00 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно до Висновку №4 від 22.01.2015 року експертного дослідження транспортного засобу, яким було складено судовим експертом, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ОСОБА_1 внаслідок пошкодження під час ДТП становить 48 647,05 грн.

Згідно полісу страхування №АІ/4666836, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність гр. ОСОБА_4, як власник транспортного засобу «КІА», д.н.з. НОМЕР_3, була застрахована в СК «АСКО-Медсервіс».

Під час розгляду даної цивільної справи, було встановлено, що відповідно до страхового акту №091-15-676 від 24.09.2015 року, розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 становить 25 679,82 грн. На підставі даного акту СК «АСКО-Медсервіс» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 25 679,82 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 30.09.2015 року.

Згідно до п.п. 22.1 ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, майну третій особі.

З полісу обовязкового страхування №АІ/4666836 вбачається, що ліміт відповідальності страхувальника становить 50 000,00 грн.

Таким чином, позивач, всупереч вимогам ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", звернувся із даним позовом про відшкодування матеріальної шкоди з відповідача, який відповідно до вищезазначеного, за наявності у нього застрахованої цивільно-правової відповідальності в СК "АСКО-Медсервір", не є належним відповідачем щодо стягнення з нього даної суми матеріальної шкоди.

Що стосується відшкодування позивачу моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Саме стаття 1167 ЦК передбачає, що відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, відповідно до вимог ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у : фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та інших випадках. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до роз'яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року - розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інше.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, позивачем не надано жодних змістовних обґрунтувань та належних доказів заподіяння йому моральної шкоди.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 294 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

В задоволенні позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Лемак О.В.