Номер провадження: 22-ц/785/6452/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів , ОСОБА_2,ОСОБА_3

при секретарі Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу ,-

В С Т А Н О В И Л А

21.04.2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 (ІІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ІІННОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 84646,83 гривень, з яких сума основного боргу у розмірі 76125,00 гривень, 3% річних у розмірі 300,33 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 8221,5 гривень; також стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

До судового засідання представник позивачки ОСОБА_6, Шкуренко JI.B., діюча на підставі договору про надання правової допомоги, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, а також розглядати справу за відсутністю її та позивача на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_4, та її представники ОСОБА_7, діючий на підставі довіреності та ОСОБА_8, діюча на підставі довіреності в судове засідання не зявились, відповідачка повідомлена належним чином. Від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справу у звязку з її станом здоровя.

Факт належного повідомлення про час і місце розгляду справу міститься у матеріалах справи а/с 19 ( повідомлення отримане відповідачкою 12.05.2015 року про виклик на 25.05.2015 року) а також а/с 34 ( повідомлення отримане відповідачкою 02.06.2015 року про виклик на 10.05.2015 року); крім того двічі відповідач подавала заяви про відкладення розгляду справи з поважних причин ( від 25.05.2015 року та 10.06.2015 року), незважаючи на те, що в неї є представники - повноваження яких зазначені у доданих до заяв довіреностей.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.06.2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу - задоволено.

Суд стягнути з ОСОБА_4 (ІІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ІІННОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 84646,83 гривень, з яких сума основного боргу у розмірі 76125,00 гривень, 3% річних у розмірі 300,33 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 8221,5 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1090,07 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, а всього 90736,90( девяносто тисяч сімсот тридцять шість грн. 90 коп.) гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, вважаючи , що суд порушив норми матеріального та процесуального права не з*ясував, що між сторонами виникли не боргові право відносини а інші домовленості.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України ,неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.213 ЦПК України , рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення,яким суд, виконав всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із Законом . Обгрунтованим є рішення , ухвалене на основі повного і всебічного з*ясованих обставин , на які сторони посилаються ,як на підставу своїх вимог або заперечень , підтвержених тими доказами , які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якою немає відомостей про вручення її судової повістки , або за її клопотанням коли, повідомлені нею причиний не явки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб , які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

23.12.2015 року до канцелярії суду надійшли заяви від ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_10 про відкладення справи. Відповідачка посилалась на погіршення здоров*я.

Адвокат ОСОБА_10 просив відкласти розгляд справи, вказуючі , що тільки 23.12.2015 року , ОСОБА_11 уклала з ним угоду про надання юридичної допомоги тільки 23.12.2015 року та він не мав можливостиі ознайомитися з матеріалами справи.

У судовому засіданні ОСОБА_4 наполягала на відкладення справи,у зв*язку з поганим станом здоров*я.

Розгянувши клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія вважає, що клопотання задовленню не підлягає.

При розгляді справи у апеляційному суді Одеської обалсті 11.11.2015 року ОСОБА_4 була присутня у судовому засіданні, будь-яких доказів того , що між сторонами виникли не боргові зобов*язання а інші ОСОБА_4 не надала. За цей час відповідачка мала можливість своєчасно укласти угоду з адвокатом про надання правової допомоги. Судова колегія оцінюючи вказані обставини не знаходить підставі для відкладення судового розгляду.

Розглядаючи справу суд повно та всебічно зясував всі обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, обґрунтовано керувався нормами ЦПК України.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи,що 04.02.2015 року ОСОБА_4 взяла в борг у ОСОБА_5 гроші у розмірі 76125,00 гривень( еквівалент на мометт укладання договору 3625,00 доларів США, за курсом 21 грн. за 1 дол. США). На підтвердження отримання грошової суми ОСОБА_4 була надана розписка із зобов'язанням повернути зазначену грошову суму не пізніше 04.03.2015. Розписка підписана Відповідачем власноручно(а/с 8).

В судовом засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтвердила, що особисто написала та підписала розписку.

До теперішнього часу Відповідачем досі не повернуто позичені грошові кошти.

Вказані обставини встановлені судом на підставі наданих позивачем, та ознайомившись 22.05.2015 року представником доказів. Суд, також, дав оцінку тому факту, що отримавши позовну заяву 12.05.2015 року (а/с 19), та ознайомившись 22.05.2015 року із матеріалами справи (а: 20), та уклавши 25.05.2015 року угоду про надання правової допомоги ( а/с 21,22) Відповідач не надала жодних заперечень, та доказів , що спростовували би вимоги у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України фактично був укладений договір позики, істотні умови якого зафіксовані у розписці, наданіі Відповідачкою, а саме: визначено особу позикодавця та позичальника, суму грошових коштів, що передаються у позику, встановлено строк повернення грошових коштів та сума, яка підлягає поверненню.

Відносини позики, які виникли між позивачем, як позикодавцем, та Відповідачем, як позичальником, за своєю природою є одностороннім зобов'язанням (правочином), ж якому відповідач, як позичальник, зобов'язаний повернути отриману ним грошову суму в строк, встановлений за домовленістю сторін (зазначений у розписці), а позивач, яж позикодавець, має право прийняти виконання зобов'язання або вимагати належного виконання Відповідачем свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.І ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання віл позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В розписці Відповідач однозначно взяв на себе обов'язок по поверненню отриманої грошової суми у розмірі 76125,00 гривень.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями статей 625,1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики лише протягом строку дії договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобовязання, застосовуються лише положення ст. 625 ЦК України.

Станом на 20.04.2015 року сума позики відповідачкою не повернута, у звязку з чим у відповідачки утворилась заборгованість перед ОСОБА_5 у розмірі 84646,83 гривень з яких 76125,00 гривень - основна заборгованість, 8221,5 гривень- інфляційне збільшення суми боргу, 300,33гривень - 3% річних.

Оскільки відповідач не повернув суму боргу відповідно до договору, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну суму боргу, а також 3% річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 300,33 гривень.

Також суд врахував той факт, що інфляційне збільшення суми становить 8221,50 гривень.

Відповідно до вимоги ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, відносяться зокрема й витрати на правову допомогу, склали 5000,00 гривень, що підтверджується матеріалами справи.

Постановляючи рішення суд обґрунтовано керувався нормами матеріального та процесуального права, належним чином перевірив права і обовязки сторін.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214 ,215 ЦПК України і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В. Оверіна

Судді В.Ф. Фальчук

ОСОБА_2