Справа № 0541/6809/2012
Провадженя№ 2/266/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., при секретарі Циганковій М.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з даним позовом до відповідачки ОСОБА_2, у заяві зазначивши, що 19.08.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № BL-8379 (кредитна лінія), згідно якого відповідачці був наданий кредит в сумі 40 000 гривень за умови його повернення згідно графіка та із сплатою відсотків за користування кредитом, а також підвищених відсотків в разі прострочення сплати кредиту та відсотків. У звязку із неналежним виконанням відповідачкою умов договору, позивач просив стягнути з неї заборгованість за кредитом, яка станом на 10.10.2012 року складає: прострочена заборгованість по сплаті кредиту 24 769,68 грн., за відсотками 7 541,53 грн., за підвищеними відсотками 1 290,43 грн., а всього 33 601,64 грн.

В червні 2014 р. позивач збільшив розмір позовних вимог, просячи стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом, яка станом на 12.07.2013 року становить 52 135,05 грн. та складається з: простроченої заборгованості по сплаті кредиту в сумі 24 769,68 грн., за відсотками 13 586,90 грн., за підвищеними відсотками 13 778,47 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, пояснивши відповідно до заяви.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що відповідачка отримала у банка траншами по 10 000 гривень грошову суму в 40 000 гривень. Після цього відповідачка зверталася до банка щодо отримання ще 5 000 гривень, а потім ще 10 000 гривень, але їй банком в цьому було відмовлено. Таким чином банк свої зобовязання не виконав, надавши позивачці звичайний кредит замість надання кредитної лінії. А за звичайним кредитом відсотки за його користування повинні були бути меншими. Банк надав вівдповідачці не той продукт, на який та розраховувала. Відповідачка сплатила весь кредит та відсотки за ставкою, що відповідає звичайному кредиту. Тому просили у позові відмовити.

На такі заперечення представник позивача ОСОБА_1 пояснив, що відповідачці була надана саме кредитна лінія. Відповідачкою сплачувалися тільки відсотки, а тіло кредиту погашалось мінімальних сумах. Окрім надання кредитної лінії, договором також передбачалося ще повернення наданих грошових коштів в строк до 31.07.2009 р. Оскільки відповідачка гроші не повернула, то і надати їй наступну грошову суму банк не міг. І до банку вона за отриманням наступних сум не зверталась.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступних правових норм та встановлених обставин справи.

У відповідності із ст.ст. 526, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.08.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (т. 1 а.с. 142-170), та ОСОБА_2 (на той час Ноговіциною) І.М. (т. 1 а.с. 41, 43) був укладений кредитний договір № BL-8379, згідно якого відповідачці була надана кредитна лінія з лімітом в межах 40 000 гривень. Позичальник зобовязався сплатити плату за користування кредитом на умовах, передбачених договором. Також, позичальник мав поновлюване право на отримання кредитних коштів (траншів) в межах встановленого ліміту та протягом строку кредитування. Граничний строк повернення кредиту встановлений до 31.07.2009 р. Також договором передбачені відсотки за користування кредитом в розмірі 31,95 % річних (базова ставка), та підвищені відсотки в разі користування кредитом понад строки кредитування та/або понад строки погашення кредиту. Договір підписаний сторонами без будь-яких застережень (т. 1 а.с. 26-31). Ткож позичальниця своїми підписами посвідчила те, що їй доведено сукупну вартість кредитної лінії та реальної процентної ставки, умови кредитування (т. 1 а.с. 27).

Платіжними дорученнями підтверджується, що ОСОБА_2 20.09.2008 р., 03.09.2008 р., 23.09.2008 р., 09.10.2008 р. отримала транши по 10 000 гривень, а всього 40 000 гривень (т. 1 а.с. 7, 10, 13, 16).

Вимогою Банку від 21.02.2012 р. підтверджується, що на вказану дату відповідачка має непогашену заборгованість за кредитом в сумі 27 229,54 гривень (т. 1 а.с. 51). З цього випливає, що у передбачений договором термін до 31.07.2009 р. відповідачка тіло кредиту та відсотки не повернула. А від цього у Банку не було підстав для продовження кредитної лінії.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що між сторонами укладався саме договір про надання кредитної лінії, а не звичайного кредиту. Від цього суд не приймає до уваги доводів сторони відповідача про неправильність нарахування базових та підвищених відсотків.

Крім того, суд також не приймає до уваги доводів відповідачки про те, що вона 29.08.2009 р. зверталася до Банку із заявами про надання їй нових траншів, оскільки це спростовується наданими стороною позивача документами, які свідчать про те, що вже 28.09.2009 Маріупольське відділення № 1 отримало нову печатку із назвою Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», а печатка з назвою Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» була вилучена (т. 1 а.с. 214-221).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 12.70.2013 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає: прострочена заборгованість по сплаті кредиту 24 769,68 грн., заборгованість за відсотками 13 586,90 грн., заборгованість за підвищеними відсотками 13 778,47 грн., а всього 52 135,05 грн.

Цю грошову суму відповідачка має сплатити позивачеві, оскільки це передбачено договором.

При цьому суд не бере до уваги доводи ОСОБА_2 про її незадовільне матеріальне становище, оскільки, відповідно до ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Оскільки позов задовольняється, то ОСОБА_2 має відшкодувати ПАТ «Універсал Банк» судові витрати судовий збір в розмірі 521,36 гривень.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 612, 1050, 1054, 617 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в сумі 52 135,05 (пятдесят дві тисячі сто тридцять пять грн. 05 коп.) гривень, а також судові витрати в сумі 521,36 грн. (пятсот двадцять одна грн. 36 коп.) гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, у відсутність якої постановлено рішення у той самий строк з дня отримання його копії. Рішення набирає законної сили після спливу строку подачі апеляційної скарги. В разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.