Справа № 635/7034/15-ц
Провадження 2/635/147/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - Караченцева І.В.,

при секретарі - Ус Ю.В.,

позивача -ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області та ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1767 від 13.08.2014 р. виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5, та визнання права власності позивача в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23 та визнання за ним права власності на прибудови,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського районного суду Харківської області звернувся гр-н ОСОБА_1 з позовом до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа ОСОБА_6 районна державна нотаріальна контора про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23 після смерті ОСОБА_7, померлого 24.12.2012 р. та визнання за ним права власності на новостворене нерухоме майно: прибудову літ. «А1-1», прибудову літ. «А2-1», веранду літ «а», тамбур літ. «а1», зливну яму літ. «ж», ворота № 1, огорожу № 2 за цією ж адресою. (а.с. 4-6)

В подальшому, 06.04.2015 р., до суду надійшла уточнена позовна заява гр-на ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області та ОСОБА_4, треті особи- приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1767 від 13.08.2014 р. виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5, та визнання права власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23 після смерті ОСОБА_8, померлого 24.12.2012 р. та визнання за ОСОБА_1 права власності на новостворене нерухоме майно: прибудову літ. «А3-1» загальною площею 19,9 м.кв., ганка літ. «а2», літнього душу літ. «И», вбиральні літ. «Л», зливної ями літ. «ж», ворот № 1, огорожі № 3, 4, 5, 6, 7 за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23. (а.с. 186-187)

В подальшому, в судовому засіданні 09.12.2015 р. позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили суд не залучати до участі у справі ОСОБА_6 районну державну нотаріальну контору, так як вони помилково вказали на необхідність ії залучення у якості третьої особи у своєму позові та уточненнях до нього. (а.с. 263- 267) Проти цього не заперечували інші учасники процесу, у звязку з чим суд задовольнив вказане клопотання сторони позивача.

В уточненому позові свої вимоги позивач ОСОБА_1 обгрунтував тим, що у 1984 році його мати ОСОБА_9 вийшла заміж за ОСОБА_8, померлого 24.12.2012 р., та переїхала до будинку його батьків за адресою: Харківська обл. Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23, в якому його дідом- Погребецьким ОСОБА_10, померлим 21.01.2013 р. та його бабусею ОСОБА_11, померлою приблизно у 2005-2006 роках, було виділено у користування кімнату, якої на теперішній час навіть не існує на плані будинку. Вказане домоволодіння було побудовано та прийнято до експлуатації під час подружнього життя ОСОБА_12 та ОСОБА_11, тому, відповідно до ст. 22 КпШТС України майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю і кожен з подружжя має рівні права щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

В подальшому його батьками під час спільного проживання було добудовано частину домоволодіння яку вони займали і в якій проживали спільно до розлучення.

Протягом 1985-1992 років було побудовано ще один будинок літ. «Б-1», який складається з кімнати «2-3» площею 15.2 м. кв., кухні «2-1» площею 10,3 м. кв., санвузла «2-2», веранди «1» площею 7,6 м.кв. загальною площею 30,2 м.кв.

Майже цілою вулицею його батькам допомогали виконувати штукатурні та фасадні роботи будинку, накладали глину на горище, під час вказаних робіт було задіяно приблизно 25 осіб сусідів та найманих працівників.

За рахунок його батьків було зроблено утеплення та ремонт, отмостка будинку, підвід каналізації, встановлено газовий котел, перероблено кришу та інше.

В подальшому у 2008 р., в звязку з тим, що він одружився та народилася дитина, було добудовано до домоволодіння «літ А-1» прибудову яка складається з 2-х кімнат площею приблизно 24 м.кв.

ОСОБА_12 у 2009 році у віці 73 років почав спілкуватись з іншою жінкою, з якою одружився у 2012 році за декілька місяців до своєї смерті. В цей період часу він писав скарги на позивача, на начебто неналежну поведінку по відношенню до нього та його сина та між ними виникали спори про порядок користування і володіння будинком.

На момент смерті його бабусі ОСОБА_11, якій належала ? частина будинку у домоволодінні розташованому за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23, проживали та фактично прийняли за нею спадщину його дід ОСОБА_12 та його батько- ії син ОСОБА_8, і, таким чином, доля ОСОБА_12 становила ? домоволодіння, а ОСОБА_8 ? домоволодіння.

Батько позивача- Погребецький ОСОБА_13, з 2000 року страждав на психічне захворювання і з 2007 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ОСОБА_6 обласній психіатричній лікарні у с. Стрілече Харківського району Харківської області, і, відповідно до ст. 1268 ч. 2 ЦК України, за думкою позивача, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Все своє життя з моменту народження він, як і його батько до переміщення на стаціонарне лікування проживав у домоволодінні розташованому за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23, і, на думку позивача, відповідно прийняли спадщину батько ОСОБА_8 за своєю матірю- Погребецькою З.О., а він за батьком. Крім цього, позивачем було подано заяву про прийняття спадщини за ОСОБА_14 до Другої ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори.

Свої вимоги позивач грунтує на положеннях ст. 358 ч. 3 ЦК України, яка передбачає, що «Співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності». (а.с. 186-187)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позов та просили його задовольнити з викладених у ньому підстав, висловили свою думку про те, що, по-перше, у звязку з тим, що спадкодавець ОСОБА_8, який являється батьком позивача ОСОБА_1, на момент підписання ним заповіту являвся психічно хворою людиною, у звязку з чим позивач просив суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1767 від 13.08.2014 р. видане приватним нотаріусом ОСОБА_5 Однак, при цьому, представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що медична документація про психічну хворобу спадкодавця в лікарні вже знищена у звязку із спливом строків зберігання цих документів. У звязку з цим, витребувати ці документи не має можливості.

По-друге, сторона позивача в судовому засіданні вважала, що спадкове майно побудовано було під час шлюбу діда позивача ОСОБА_12 та його бабусі- Погребецькою ОСОБА_15 і це майно являлось ії спільною сумісною власністю. ОСОБА_11 померла першою- приблизьно у 2005-2006 роках. На момент смерті бабусі- Погребецької З.О., якій належала ? частина будинку у домоволодінні розташованому за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23 проживали та фактично прийняли спадщину його дід ОСОБА_12 та його батько та ії син ОСОБА_8, і, таким чином, на думку позивача, доля ОСОБА_12 становила ? домоволодіння, а ОСОБА_8 ? домоволодіння. Позивач просив суд визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23 після смерті ОСОБА_8, померлого 24.12.2012 р., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, відповідно до ст. 1276 ЦК України позивач мав право на спадкову трансмісію у звязку з тим, що його батько ОСОБА_8 був психічно хворою людиною у звязку з чим саме позивач, замість психічно хворого батька ОСОБА_8 повинен отримати ? частину вказаного домоволодіння на підставі спадкової трансмісії після смерті бабусі- Погребецької З.О.

Це твердження представника позивача ОСОБА_2 про податкову трансмісію після смерті бабусі- Погребецької З.О. виходило за межі заявленого позову і уточнень до нього.

По-третє, позивач просив суд визнати за ним право власності на новостворене ним нерухоме майно: прибудову до будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23: літ. «А3-1» загальною площею 19,9 м.кв., ганка літ. «а2», літнього душу літ. «И», вбиральні літ. «Л», зливної ями літ. «ж», ворот № 1, огорожі № 3, 4, 5, 6, 7 за адресою: Харківська область Харківський район вул. Комарова, 23.

Відповідач ОСОБА_4 надала суду свої письмові заперечення на позов, в яких просила суд у задоволенні позову відмовити у звязку з тим, що вимоги позивача, на ії думку, необґрунтовані і незаконні. (а.с.193-197)

Відповідач- Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області просила суд розглянути позов без їх представника, своєї думки щодо позову не висловила. (а.с.253-254)

Третя особа- приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 також надала до суду заперечення проти позову, в яких вказала, що свідоцтво про право на спадщину видане у повній відповідності до вимог чинного законодавства. На момент видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, заповіт від імені спадкодавця- Погребецького ОСОБА_10, посвідчений Другою державною нотаріальною конторою Харківського району від 05.02.2009 р., зареєстрований у реєстрі за № 3-192 був чинним, право власності на зазначене домоволодіння в цілому зареєстроване за ОСОБА_12, будь-які зареєстровані згідно з чинним законодавством обтяження, заборони/арешти щодо спадкового майна були відсутні, спадкоємці, згідно із ст. 1241 ЦК України відсутні. (а.с. 260, 261)

Друга державна нотаріальна контора листом від 10.09.2014 р. № 1480/01-16 повідомила суд, що після смерті ОСОБА_8, померлого 24.12.2012 р. та після смерті ОСОБА_12, померлого 21.01.2013 р. до Другої державної нотаріальної контори в шестимісячний строк із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось. Згідно інформації, що міститься в Спадковому реєстрі, спадкова справа № 40/2013 до майна ОСОБА_12, померлого 21.01.2013 р., відкрита провадженням 21.03.2013 р. у приватного нотаріуса ОСОБА_5 (а.с. 35, 178, 181, 221)

Суд, дослідивши пояснення сторін та надані ними докази, а також матеріали справи, встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини в межах заявленого позову.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2014 р., засвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області, на підставі заповіту, посвідченого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 05.02.2009 р., зареєстрованому в реєстрі за № 3-192, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 21.01.2013 р. є його дружина- Гомоляко ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина, на яку гр.-ці ОСОБА_4 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом складається з домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область Харківський район смт. Пісочин, вул.. Комарова, 23. На земельній ділянці розташований житловий будинок літ. «А-1» цегляний житловою пл.. 45,10 кв.м.; загальною пл.. 69,70 кв.м.; житловий будинок літ. «Б-1», цегляний, житловий пл.. 15,20 кв.м., загальною пл.. 37,80 кв.м. та надвірні будівлі: сарай «г», вигрібна яма «ж», вбиральня «е», сарай»з», літній душ «и», вбиральня «л», погріб «п», огорожа «3-7», колодязь «к». Зазначене домоволодіння з надвірними будівлями належало спадкодавцю ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 30.03.1993 р., зареєстрованого ОСОБА_6 міжміським бюро технічної інвентаризації 21.04.1993 р. р. № 18-1872.

Суд звертає увагу, що позивач ні в своєму первісному позові, ні в уточненнях до нього не просив суд визнати недійсним свідоцтво про право власності видане його діду - ОСОБА_12 виконкомом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 30.03.1993 р., зареєстрованого ОСОБА_6 міжміським бюро технічної інвентаризації 21.04.1993 р. р. № 18-1872, а також не просив суд визнати недійсним зроблений його дідусем ОСОБА_12 заповіт на імя його дружини ОСОБА_17, посвідчений Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 05.02.2009 р., зареєстрований в реєстрі за № 3-192, чим фактично визнав законність вказаних документів і відповідних до них правовідносин, так як вказане свідоцтво про право власності від 30.03.1993 р. на імя ОСОБА_12 являється правовстановлюючим документом, а нотаріально засвідчений заповіт ОСОБА_12 документ на підставі якого в подальшому у визначеному ст. 1223 ЦК України порядку виникли правовідносини по успадкуванню спадкового майна його дружиною - ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, яка встановлює види спадкування: «спадкування здійснюється за заповітом або за законом».

У ст. 1223 ч. 1, ч. 2 ЦК України вказано, що: «Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу».

Відповідач ОСОБА_4 прийняла спадщину та оспорюване нерухоме майно охоплене заповітом, про що свідчить відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.08.2014 р., яке зареєстроване в реєстрі № 1767 та внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25544552.

Таким чином, суд вважає, що право власності на нерухоме майно розташоване за адресою: Харківська область Харківський район смт. Пісочин, вул. Комарова, 23, у вказаний період часу набувалось у відповідності із законом, а підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2014 р. виданого гр-ці ОСОБА_4 зареєстровано в реєстрі № 1767 не вбачається., а посилання позивача на ст. 1268 ЦК України та п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. про прийняття спадщини позивачем після смерті свого дідуся ОСОБА_12 являється помилковим, так як він не входив до кола спадкоємців за заповітом, а спадкоємство за законом відповідно до ст. 1217, ст. 1223 ч. 1, ч. 2 ЦК України можливо лише при відсутності спадкоємців за заповітом.

Також суд вважає необґрунтованими вимоги позивача, висловлені у судовому засіданні його представником- Богомоловим О.О., про неохідність застосування спадкової трансмісії, тобто на спадкування ним тієї ? частини спадкового майна, на успадкування якого, на думку позивача, мав право у порядку спадкування за законом його психічно хворий батько ОСОБА_8 після смерті своєї матері ОСОБА_11, коли, після смерті ОСОБА_11 його діду ОСОБА_12 належало ? домоволодіння, а інша ? частина, яка належала ОСОБА_11 повинні були успадкувати дідусь ОСОБА_12 - ? , та батько- Погребецький В.М.- ?.

При вирішенні цього питання суд вважає, що суду не надано достовірних та допустимих законом доказів того, що саме на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11, батько позивача ОСОБА_8 являвся настільки психічно хворою людиною, що не міг реалізувати своє право на успадкування.

Окрім цього, відповідно до ст. 1276 ч. 2 ЦК України: «Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку що залишився».

Відповідно до ст. 1270 ч. 1 ЦК України: «Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини».

Відповідно до ст. 1220 ч. 1 ЦК України: «Право на спадщину відкривається внаслідок смерті особи або оголошення ії померлою». Окрім цього, позивач не посилався ні в своєму позові, ні в уточненнях до нього на своє право на спадкову трансмісію.

Також суд вважає за неможливе задоволення вимог позивача про визнання за ним права власності на новостворене нерухоме майно прибудову літ. «А3-1» загальною площею 19,9 м.кв., ганка літ. «а2», літнього душу літ. «И», вбиральні літ. «Л», зливної ями літ. «ж», ворот № 1, огорожі № 3, 4, 5, 6, 7 за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23, так як відповідно до ст. 376 ч. 3 ЦК України: «Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.»

Права власності або права користування земельною ділянкою на якій зроблено прибудову до будинку розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23 у позивача ОСОБА_1 немає, як і немає необхідних дозволів Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області та власника будинку до якого зроблена прибудова, на зведення такої прибудови, не розроблена та незатверджена необхідна технічна документація щодо незаконної забудови.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 376 ч. 3, 1217, ст. 1220 ч. 1, ст. 1223 ч. 1, ч. 2, ст. 1270 ч. 1, ст. 1276 ч. 2 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області та ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1767 від 13.08.2014 р. виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5, та визнання права власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння розташованого за адресою: Харківська область Харківський район с. Пісочин вул. Комарова, 23 після смерті ОСОБА_8, померлого 24.12.2012 р. та визнання за ОСОБА_1 права власності на новостворене нерухоме майно: прибудову літ. А3-1 загальною площею 19,9 м.кв., ганка літ. «а2», літнього душу літ. «И», вбиральні літ. «Л», зливної ями літ. «ж», ворот № 1, огорожі № 3, 4, 5, 6, 7 по вул. Комарова, 23 в с. Пісочин Харківського району Харківської області відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І.В.Караченцев