АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4656/15 Справа № 202/2928/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л. П. Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив №209", Дніпропетровської міської ради, треті особи - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив №209", Дніпропетровської міської ради, де треті особи - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що її чоловік ОСОБА_5 був членом ЖБК №209 і 22.10.1976 року отримав ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_1, де був зареєстрований та проживав зі своєю сім'єю.

У 1988 році вартість кооперативної квартири була виплачена в розмірі 7021 руб., тобто в повному обсязі, але її - позивачки чоловік своє право власності на квартиру, у встановленому законом порядку, не встиг зареєструвати, так як ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Від шлюбу з ОСОБА_5 позивачка має двох повнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які давно проживають окремо, маючи свої сім'ї, і не мають ніякого відношення до виплачено пайового внеску.

Після смерті чоловіка позивачка звернулася до ЖБК № 209 з заявою про вступ в члени ЖБК та з заявою до нотконтори про прийняття спадку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину (на квартиру) їй нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутній документ про право власності.

За таких обставин, позивачка, в силу ст. ст. 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, просила суд визнати за нею право власності на спадщину за законом, тобто на квартиру АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_5 / а. с.3-4 /.

Відповідач - Дніпропетровська міська рада в суді першої інстанції проти позову заперечував, а інші учасники процесу до суду не з'явилися, але проти позову не заперечували.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2015 року ОСОБА_2 відмовлено в її позовних вимогах / а. с.114-117 /.

З рішенням суду від 22.01.2015 року не погодилася позивачка, яка через свого представника ОСОБА_6, звернулася до суду з апеляційною скаргою, де просить це рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки не відповідає нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи / а. с. 120-123 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення, в силу ст. 309 ЦПК України, скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відмовляючи позивачці в її позовних вимогах суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 наявні умови отримати свідоцтво про право власності на ? частину спірної квартири, крім того в судовому засіданні встановлено, що позивачкою не було надано нотаріусу довідку про сплату пайового внеску, а із наданої суду довідки не вбачається ким же сплачено пайовий внесок. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що права позивачки нічим не порушені, оскільки ОК «ЖБК № 209» визнані її позовні вимоги, а до Дніпропетровської міської ради вона не зверталася.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що підтверджується відповідною довідкою ОК «ЖБК № 209» від 05.12.2013 року / а. с. 46 /, ОСОБА_5, на підставі протоколу № 1 загальних зборів членів ЖБК № 209 від 20.03.1976 року, був членом ЖБК № 209 (правонаступником якого є ОК «ЖБК № 209») до дня його смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Згідно ордеру № 1086 від 22.10.1976 року ОСОБА_5, як члену ЖБК № 209, на склад його сім'ї було надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 38,3 кв. м. та загальною площею 57,2 кв. м. / а. с. 7 /.

Відповідно до довідки ОК «ЖБК № 209» від 05.12.2013 року / а. с. 47 / вартість спірної квартири (житлова площа 38,3 кв.м. та загальна площа 57,2 кв. м.), тобто пайовий внесок, виплачено в 1988 році в повному обсязі - в сумі 7021 руб.

Факт внесення в 1988 році ОСОБА_5, як членом ЖБК, пайового внеску за спірну квартиру в повному обсязі, ніким не оспорено і не оспорюється.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про власність» (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) - член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно.

Отже, ОСОБА_5, як член ЖБК, сплативши пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, набув право власності на спірну квартиру.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, - у разі смерті члена ЖБК, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Позивачка ОСОБА_2 з 21.02.1965 року знаходилася у шлюбі з ОСОБА_5 / а. с. 8 /, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 / а. с. 9 /.

Після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 позивачка 18.10.2013 року, тобто у встановлений законом 6-місячний строк, звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 692/2013, і нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом - на автомобіль / а. с. 28-42 /.

Інші спадкоємці не зверталися до нотконтори з приводу спадку після померлого ОСОБА_5

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_5 - на квартиру АДРЕСА_1, оскільки відсутні правоустановчі документи на квартиру і квартира не зареєстрована за померлим у встановленому законом порядку / а. с. 14 /.

Оскільки померлий ОСОБА_5, як член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, в силу ст.15 ЗУ «Про власність» (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), набув право власності на спірну квартиру, то квартира АДРЕСА_1 згідно ст. 1218 ЦК України є спадщиною, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5

Померлий ОСОБА_5 не залишив заповіт щодо належного йому майна, а тому після його смерті відбувається спадкування за законом і спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст.1258 ЦК України).

Позивачка, будучи дружиною померлого, згідно ст. 1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги.

Позивачка зареєстрована, проживала з спадкодавцем та проживає в спадковій квартирі / а. с. 6, 19,36,46,47 /.

Як було зазначено вище, позивачка ОСОБА_2, у встановлений законом 6-місячний строк, звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 692/2013, і нею було навіть отримано свідоцтво про право на спадщину за законом - на автомобіль, а у отриманні такого свідоцтва на квартиру - їй відмовлено.

Отже, позивачка, в силу ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, є особою, що прийняла спадщину після померлого її чоловіка ОСОБА_5

Оскільки ОСОБА_5, як член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, але за життя не отримав правоустановчі докумети та не провів реєстрацію квартири у встановленому порядку, то позивачка позбавлена можливості отримати на цю квартиру (як на спадкове майно) свідоцтво про право на спадщину за законом через нотаріальну контору, а тому свої спадкові права вона може захистити лише в судовому порядку у відповідності зі ст. ст. 3,4 ЦПК України та ст.16 ЦК України.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є повнолітніми дітьми померлого ОСОБА_5, підтвердили суд апеляційної інстанції той факт, що вони не приймали спадок після смерті свого батька та не заперечують проти визнання права власності на спадкову квартиру за їхньою матір'ю - ОСОБА_2, яка проживала з батьком і проживає в теперішній час в цій квартирі.

ОК «ЖБК № 209» не заперечує проти визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на спірну квартиру / а. с.45 /.

При вище викладених обставинах справи та зазначеним нормам матеріального і процесуального права, - колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції від 22.01.2015 року - скасуванню, як таке, що не відповідає вимогам матеріального і процесуального права та дійсним обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив №209", Дніпропетровської міської ради, де треті особи - Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 38,3 кв. м. та загальною площею 57,2 кв. м., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_5,

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: