Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Рівнельон», ОСОБА_5 про встановлення факту укладення договору найму житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 02 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Рівнельон» (далі - ТОВ «Рівнельон»), ОСОБА_5 та просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, встановити факт укладення з 01 серпня 1983 року договору найму жилого приміщення між ним та ВАТ «Рівнельон» - квартири АДРЕСА_1, яка складається із двох жилих кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету та коридору, загальною площею 53,3 кв. м.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що між ним та ВАТ «Рівнельон» склалися відносини, притаманні договору найму жилого приміщення квартири № 8, розташованої на другому поверсі реконструйованої з колишнього пожежного депо будівлі загальною площею 903,3 кв. м, жилою - 158,7 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку рішенням господарського суду Рівненської області від 14 лютого 2008 року було визнане за ВАТ «Рівнельон». Згодом власником вказаної будівлі став ОСОБА_5 Проте, не дивлячись на наявність у нього (позивача) ордерів на вселення із сім'єю в житло та інших документів, що підтверджують право користування квартирою, відповідач не визнає факту виникнення між ними договірних відносин житлового найму, тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт укладення між ОСОБА_4 з 01 серпня 1983 року та ВАТ «Рівнельон» договору найму жилого приміщення - квартири АДРЕСА_2, що складається з двох жилих кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету та коридору, загальною площею 53,3 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 02 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_4, не погоджуючись із зазначеним рішенням апеляційного суду, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині 2 статті 16 ЦК України зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

У разі порушення цивільного права у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення, тобто особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що між сторонами існує спір про право на жиле приміщення, який не може бути вирішеним шляхом встановлення юридичного факту, про що просить позивач.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до переоцінки досліджених судом доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 02 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова