Справа № 466/9523/13 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/446/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 6 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради., інспекція Держархбудконтролю, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні зазначеного позову, яким мешканці квартир №№ 1, 2 будинку №72 на вул. Шевченка у м. Львові ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 просили суд визнати будівництво, здійснюване ОСОБА_3 на вул. Шевченка, 72 у м. Львові, таким, що не відповідає проектно-технічному рішенню і вимогам будівельних норм і стандартів, негативно впливає на стан будинку. Просили також зобовязати відповідача демонтувати результат такого будівництва і привести будинок у попередній стан.

Рішення оскаржила ОСОБА_2Х Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права. Зокрема, безпідставним є висновок суду про відсутність права на звернення до суду, так як матеріалами справи доведено факт порушення їх прав неправомірною діяльністю ОСОБА_3 Крім цього зазначає, що позивачі не давали ОСОБА_3 згоди на будівництво у тому обємі, який він фактично здійснив; земельна ділянка під будівництво не виділялася тощо.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_11 на підтримання скарги, ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_12, представника Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_13 - на заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що позивачі є співвласниками квартир № 1 та № 2 у будинку № 72 на вул. Шевченка у м. Львові, а відповідач ОСОБА_3 і треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8 квартири №3а у тому ж будинку.

03.04.2007 року міжвідомчою комісією Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради погоджено проектні пропозиції на реконструкцію з надбудовою житлового будинку №72 на вул. Шевченка у м. Львові (а.с. 57 т. 1).

Розпорядженням Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради №381 від 13.04.2007 року ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 надано дозвіл на проведення реконструкції квартири з надбудовою 2-4 поверхів (а.с.124 т. 1).

02.10.2011 року інспекцією ДАБК у Львівській області зареєстровано декларацію на початок виконання будівельних робіт, яку ОСОБА_3 подав до цього органу 02.06.2011 року (а.с. 59 т. 1).

Із заяв позивачів від 10.03.2011 року убачається, що вони не заперечують проти реконструкції квартири з надбудовою 2-4 поверхів згідно проекту по реконструкції будинку №72 на вул. Шевченка у м. Львові (а.с. 69-75 т. 1).

Звернувшись до суду, позивачі просили визнати, що будівництво, здійснене ОСОБА_3, його окремі частини, конструктивні елементи, інженерне обладнання, виконані будівельно монтажні роботи на вул.. Шевченка, 72 у м. Львові не відповідає проектно-технічному рішенню і вимогам будівельних стандартів, будівельних норм і правил. Просили також визнати це будівництво таким, що негативно впливає на стан будинку №72 на вул. Шевченка у м. Львові і квартир №№ 1 і 2 та зобовязати ОСОБА_3 знести самочинне будівництво, привести будинок у попередній стан.

Обґрунтовуючи позов приписами ч.ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України, посилалися на те, що земельна ділянка ОСОБА_3 під будівництво не виділялася, відповідач не надав їм проектної документації на реконструкцію, унаслідок неправомірних його дій квартира зазнала технічних пошкоджень.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України з вимогою про знесення самочинного будівництва у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування.

Отже, оскільки позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не наділені такими повноваженнями, то з вимогою про знесення самочинного будівництва звертатись до суду вони не можуть.

Разом із цим слід зазначити, що наведена вище норма передбачає право звернутися до суду із вимогою про знесення самочинного будівництва особі, права якої порушені самочинним будівництвом.

Обґрунтовуючи порушення своїх прав, ОСОБА_2 посилалася у позові, як і в апеляційній скарзі, на те, що унаслідок проведеного ОСОБА_3 будівництвом технічний стан будинку погіршився, а саме: у цоколі на стінах будинку наявні вертикальні тріщини. При цьому вказувала на висновки будівельно технічного дослідження від 27.12.2013 року (а.с. 29 т. 1), проведеного за її заявою.

Разом із цим, відповідач ОСОБА_3 повязав такий стан будинку із реконструкцією квартири №2, яку ОСОБА_4 самовільною провів у 2010 році, де влаштував дверний отвір в капітальній стіні (а.с. 105 т. 1). До того ж, надав інший висновок від 14.02.2014 року про технічний стан будинку, проведений фахівцями за його заявою, відповідно до якого здійснювана ОСОБА_3 реконструкція будинку не погіршує його функціонування в цілому (а.с.32 т. 2)

З метою визначення технічного стану будинку, квартири позивачів, додержання будівельних норм і правил під час його реконструкції та впливу будівельних робіт на технічний стан квартири позивачів судом апеляційної інстанції була призначена судова будівельно технічна експертиза. Оплату за проведення експертизи було покладено на ОСОБА_2 за її згодою.

Так як цивільна справа двічі поверталася із експертної установи із-за відсутності оплати, ОСОБА_2 належним чином були розяснені права та наслідки невиконання ухвали суду (зокрема, про обовязок оплати експертизи), однак позивач ухилилася від такого обовязку, то колегія суддів розглядала справу на наявних у справі доказах.

Таким чином, на підставі наведених вище доказах колегія суддів вважає, що позивачі не довели порушення їх прав здійснюваною ОСОБА_3 реконструкцією будинку.

Висновок суду першої інстанції і в цій частині є правильним.

Крім цього необхідно зазначити, що вирішення питань про визнання будівництва, здійснюваного ОСОБА_3, його окремих частин, конструктивних елементів, інженерного обладнання, виконання будівельно монтажних робіт на вул. Шевченка, 72 у м. Львові таким, що не відповідає проектно-технічному рішенню і вимогам будівельних стандартів, будівельних норм і правил; визнання цього будівництва таким, що негативно впливає на стан будинку і квартири не входить до компетенції суду (не є способом захисту в розумінні правил ст. 16 ЦК України), оскільки вирішення таких питань відноситься до сфери управлінських, адміністративних чи контрольних функцій державних органів і органів місцевого самоврядування.

Отже, так як суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків, то рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 6 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: