Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 185/6608/15-ц

Провадження № 2/185/3648/15

20 серпня 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бабій С.О., за участю секретаря Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальності «ДІЕССА» про зобов'язання здійснити обмін товару та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

08.06.2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДІЕССА», яким просить зобовязати відповідача здійснити обмін придбаного позивачем ноутбука LENOVO G505S (59-401211)-НОМЕР_1 вартістю 4599, 90 грн. на ноутбук такої марки та якості, а саме ноутбук LENOVO G505S (59-401211)-НОМЕР_1, та стягнути з відповідача завдану позивачу моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що 19.12.2013 р. придбав у відповідача вказаний ноутбук, на який було надано гарантію на 1 рік. 05.11.2014 р. ноутбук вийшов із ладу, 12.03.2014 р., 03.03.2015 р., 18.03.2015 р. та 06.04.2015 р. позивач знову передавав ноутбук відповідачу для ремонту, проте за наслідками ремонту він не працював. На час подачі позову ноутбук знаходиться у відповідача, претензію позивач від 18.05.2015 р. відповідачем не розглянуто, позивачу завдано моральну шкоду, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне:

Судом встановлено, що 19.12.2013 р. ОСОБА_1 придбала у магазині 135 товариства з обмеженої відповідальності «ДІЕССА» ноутбук LENOVO G505S (59-401211)-НОМЕР_1 вартістю 4599, 90 грн., що підтверджено видатковою накладною № 2105700 від 19.11.2013р. (а.с.9). До закінчення гарантійного строку товару, як слідує з пояснень позивача та акту прийому товару у ремонт від 05.11.2014 р., позивач виявив поломку товару. Товар позивачем був зданий на ремонт безпосередньо відповідачу 05.11.2014 р.(а.с.10), 03.03.2015 р.(а.с.11).

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002р. №506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів» (із змінами та доповненнями) визначено відносини між споживачами, які придбавають технічно складні побутові товари для власних побутових потреб (далі - споживачі), та їх виробниками, продавцями і виконавцями робіт з гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни товарів (далі - виконавець). Згідно п.3,4,5 цього Порядку, гарантійне обслуговування полягає у тому, що виробник (продавець, виконавець) протягом гарантійного терміну зобов'язується організувати, якщо це передбачено експлуатаційним документом, роботи із спеціальної установки (підключення) товару чи його складання (далі - введення в експлуатацію) та технічного обслуговування. Роботи з гарантійного ремонту (обслуговування) виконуються для споживача безоплатно. Виробник (продавець, виконавець) забезпечує нормальну роботу (застосування, використання) товару, у тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного терміну. В експлуатаційному документі на товар як вітчизняного, так і іноземного виробництва (технічному паспорті чи в іншому документі, що додається до товару) зазначається: гарантійний термін зберігання - термін, протягом якого споживчі властивості товару не повинні погіршуватися за умови дотримання вимог нормативних документів. Гарантійний термін зберігання обчислюється від дати виготовлення товару і закінчується датою, визначеною виробником; гарантійний термін експлуатації - термін, протягом якого гарантується використання товару, в тому числі комплектуючих виробів та складових частин, за призначенням за умови дотримання споживачем правил користування і протягом якого виробник (продавець, виконавець) виконує гарантійні зобов'язання. Гарантійний термін експлуатації товару, який реалізовано через торговельну мережу, обчислюється від дати його продажу споживачеві. Гарантійний термін експлуатації збільшується на час перебування товару в ремонті (час користування споживачем аналогічним товаром з обмінного фонду до гарантійного терміну експлуатації не включається). Зазначений час обчислюється від дня, коли споживач звернувся до виконавця (продавця, виробника) з вимогою про усунення недоліків.

Гарантійні зобов'язання зазначаються виробником (продавцем) у гарантійному талоні або в іншому експлуатаційному документі у розділі "Гарантійні зобов'язання виробника". До експлуатаційних документів також додаються відривні талони на технічне обслуговування (у разі необхідності) і гарантійний ремонт. У разі коли експлуатаційними документами передбачено проведення робіт із введення товару в експлуатацію, виробником (продавцем) додається відривний талон (п.10 Порядку).

У разі виявлення недоліків чи фальсифікації товару протягом гарантійного терміну споживач має право в установленому порядку за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: безоплатного усунення недоліків або відшкодування витрат на їх виправлення споживачем чи третьою особою; заміни на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості; відповідного зменшення його купівельної ціни; заміни на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) з відповідним перерахуванням купівельної ціни; розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування заподіяних збитків. Вимоги споживача, встановлені цим пунктом, пред'являються за вибором споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що виконує його функції, за місцем знаходження споживача у формі письмової заяви.

Позивач неодноразово заявляв відповідні вимоги відповідачу (а.с.4-8).

Як слідує з вимог ст.678, 679 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару. Продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

При цьому, ст.678 ЦК встановлює права покупця, що виникають у випадку передачі йому товару, що має істотні порушення вимог щодо якості. Під останніми ЦК розуміє наявність у товарі одного із наступних недоліків: 1) недоліків, які не можна усунути (невиправні недоліки); 2) недоліки, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу (недоліки, усувати які економічно невигідно); 3) недоліки, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення (повторювані недоліки).

Подібне визначення істотного недоліку наводиться у п. 12 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, істотним недоліком вважається недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

За ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку що позовна вимога про здійснення обміну придбаного позивачем ноутбука LENOVO G505S (59-401211)-НОМЕР_1 вартістю 4599, 90 грн. на ноутбук такої марки та якості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінює у сумі 2000 грн., суд виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Ч.3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що позивачем не доведено характер та обсяг страждань, яких він зазнав внаслідок дій відповідача, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 2000 грн. слід відмовити

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір за позовну заяву майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, враховуючи дату звернення позивачем із позовом до суду, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 243,60 грн.

Керуючись ст. 11, 15, 16, 678, 679, 708 ЦК України, постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002р. №506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», ст.ст. 3, 10-11, 15, 60, 74-76, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Товариство з обмеженої відповідальностю «ДІЕССА» здійснити обмін придбаного ОСОБА_1 ноутбука LENOVO G505S (59-401211)-НОМЕР_1 вартістю 4599, 90 грн. на ноутбук такої марки та якості, а саме ноутбук LENOVO G505S (59-401211)-НОМЕР_1.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальностю «ДІЕССА» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій