АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/582/15 Справа № 178/243/14 Головуючий у 1 й інстанції - Цаберябий Б.М. Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ 25 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Ялової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "АгроДнепрінвест", Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Криничанська районна рада Дніпропетровської області, Криничанське БТІ, Криничанська державна нотаріальна контора, про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок і виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / т. 2 а. с. 118-120 /.

Зазначеним рішенням суду від 31.10.2014 року ОСОБА_2 відмовлено в його позовних вимогах про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок і виселення / т. 2 а. с. 111-114 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення - змінити, в частині обґрунтування підстав відмови ОСОБА_2 в його позовних вимогах про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок і виселення, з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в його позовних вимогах, сукд першої інстанції виходив з того, що згідно рішення Криничанського райвиконкому № 216 від 31.07.1989 року за громадянами, які проживають на території Новоселівської сільської ради, були визнані права власності на житлові будинки, в тому числі і за ОСОБА_6 визнано право власності на будинок по АДРЕСА_1.

Однак, дане рішення зобов'язувало виконком Новоселівської сільської ради оформити видачу власникам житлових будинків свідоцтв про право особистої власності на будинки, чого зроблено не було.

Згідно довідки Криничанського БТІ право власності ОСОБА_6 на вказаний будинок не реєструвалось.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_6 власником спірного будинку не був, тому даний будинок до складу спадщини, як передбачає ст. 1218 ЦК України, не входив і відносно спірного будинку не можуть бути застосовані правила ст. 1216 ЦК України щодо переходу права власності на цей будинок до позивача в порядку спадкування.

Так, на час винесення 05.09.2001 року Новоселівською сільською радою рішення № 34 про оформлення права власності на спірний будинок за СТОВ «АгроДніпроінвест», на час видачі 06.09.2001 року Криничанським БТІ, а не Новоселівською сільською радою як стверджує позивач, свідоцтва про право власності СТОВ «АгроДніпроінвест» на будинок по АДРЕСА_1 на час укладення між СТОВ «АгроДніпроінвест» та ОСОБА_5 з дотриманням вимог законодавства договору купівлі продажу цього будинку, - позивач власником будинку не був, а отже цивільні права позивача стосовно будинку, власником якого він не був, не могли бути порушені, не визнані або оспорені, тому ці права і не підлягають захисту.

Крім того, згідно наданої позивачем копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого 18.05.2001 року відділом РАЦС Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська,ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, а згідно копії паспорта позивача, його прізвище зазначено ОСОБА_2, а не ОСОБА_2, тобто відсутні докази родинного зв'язку позивача з померлим, а тому за умови відсутності вимог про встановлення факту родинних відносин на позивача не можуть розповсюджуватися правила ст. 1261 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Однак, з такими обґрунтуваннями підстав відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 погодитися не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та діючому матеріальному і процесуальному закону, а тому колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зміни обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушення права позивача та можливості його захисту в обраний ним спосіб.

У тих випадках, коли спеціальною нормою закону встановлений інший, ніж визначений ст.16 ЦК України, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК України і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках коли ці способи тотожні і на них поширюється дія ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір відносно спадщини - будинку АДРЕСА_1, що нібито належав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер громадянин ОСОБА_6 / т. 1 а. с. 7 /, спадкова справа відкрита відносно спадку після померлого ОСОБА_6 / т. 1 а. с. 79 /, а позивач, який вважає себе спадкоємцем померлого , згідно паспорту носить прізвище ОСОБА_2 / т. 1 а. с. 24-25 /, тобто мається розбіжність в прізвищах померлого та позивача, а отже питання щодо визнання права власності в порядку спадкування за позивачем після померлого (якого позивач вважає своїм батьком) може бути вирішене лише після встановлення факту родинних відносин між померлим та позивачем, але з такими вимогами до суду ОСОБА_2 не звертався.

Таким чином, це означає, що позивачем вибраний неналежний спосіб захисту цивільних прав, тобто позовні вимоги ОСОБА_2 (без встановлення факту родинних відносин з померлим) є передчасними, оскільки їх вирішення можливе лише в разі встановлення такого факту.

Крім того, в підтвердження своїх позовних вимог і того, що його батько був власником спірного будинку, позивач ОСОБА_2 надав суду: копії архівних витягів з рішення № 215 виконкому Криничанської районної ради від 31.07.1989 року, яким було визнано право власності на будинок за громадянином ОСОБА_8 / т. 1 а. с.13-14,129-140 /; довідки сільського голови від 05.07. 2001 року № 586, № 630/02-07 від 26.03.2010 року та № 132/02-09 від 11.06.2013 року, де зазначено, що в с. Степанівна проживав ОСОБА_6 / т. 1 а. с. 22,128,154 /; архівний витяг з рішення № 250 від 14.07.1976 року виконкому Криничанської районної ради депутатів трудящих, яким було дозволено будівництво ОСОБА_6 / т. 1 а. с. 171 /; виписку із протоколу засідання виконкому Новоселівської сільської ради від 09.06.1976 року по виділення земельної ділянки ОСОБА_6 / т. 2 а. с.32 /; протокол № 2 загальних зборів колгоспників від 28.05.2001 року з додатком № 16 до якого включено ОСОБА_6 / т. 2 а. с.90-95 /, - тобто надані документи не стосуються померлого, оскільки померлий носив прізвище ОСОБА_6, а з вимогами про встановлення факту належності цих документів померлому позивач до суду не звертався, що теж свідчить про те, що позивачем ОСОБА_2 вибраний неналежний спосіб захисту цивільних прав, тобто позовні вимоги ОСОБА_2 (без встановлення факту належності цих документів померлому) є передчасними, оскільки їх вирішення можливе лише в разі встановлення такого факту.

Таким чином, підставою відмови ОСОБА_2 в його позовних вимогах є неналежний спосіб захисту цивільних прав, що обраний ним.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині обґрунтування підстав відмови ОСОБА_2 в його позовних вимогах.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2014 року, в частині обґрунтування підстав відмови ОСОБА_2 в його позовних вимогах про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності на житловий будинок, договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок і виселення, - змінити.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: