Ухвала

іменем україни

24 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Таст-Гарантія», ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визначення кінцевої дати прийняття рішення про страхове відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, на обґрунтування якого зазначала, що 07 червня 2013 року по Мерефянському шосе в м. Харкові о 20 год. 30 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль НОМЕР_1 під її керуванням отримав механічні пошкодження.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 липня 2013 року у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано винним ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Таст-Гарантія».

23 липня 2013 року проведена оцінка вартості матеріального збитку.

У встановлений строк ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» з метою відшкодування матеріального збитку, однак сума страхового відшкодування їй виплачена не була, у зв'язку з чим просила визначити кінцеву дату прийняття рішення про страхове відшкодування - 19 грудня 2013 року, стягнути з ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» суму страхового відшкодування у розмірі 20 057 грн 76 коп., витрати на проведення незалежної оцінки у розмірі 650 грн, пеню у розмірі 4 381 грн 94 коп., проценти за користування коштами у розмірі 677 грн 57 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 988 грн 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн, а також просила стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, як різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди в розмірі 9 341 грн 33 коп., моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 341 грн 33 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2015 року зазначене судове рішення змінено.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 9 341 грн 33 коп., моральної шкоди у розмірі 1 тис. грн та судових витрат відмовлено.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції змінити, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наступного.

До ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» із заявою про страхове відшкодування після настання 07 червня 2013 року страхового випадку звернулась не ОСОБА_1, а ОСОБА_4, який діяв в інтересах власника автомобіля ОСОБА_5, якому було виплачено страхове відшкодування. Будь-яких доказів того, що саме ОСОБА_1 зверталась до ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» із заявою про страхове відшкодування як особа, яка на достатній правовій підставі керувала транспортним засобом, суду надано не було.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1. не були дотримані вимоги ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в частині неподання у 30-денний термін заяви про страхове відшкодування.

Ураховуючи викладене, суд вважав, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1. звернулась з позовом від власного імені як особа, яка на достатній правовій підставі керувала транспортним засобом, а не від імені та в інтересах власника транспортного засобу ОСОБА_5, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення із ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» сум страхового відшкодування, витрат на проведення незалежної оцінки, пені, процентів за користування коштами, інфляційних втрат і моральної шкоди. При цьому суд зазначав, що це не позбавляє права звернутися до суду з аналогічними вимогами власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_5 або ОСОБА_4, який на підставі виданої довіреності звернувся в інтересах ОСОБА_5 у належні строки із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Таст-Гарантія».

Ураховуючи, що ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» у запереченнях, поданих до суду, не оспорює позовні вимоги в частині визначення кінцевої дати прийняття рішення про страхове відшкодування - 19 грудня 2013 року, а ОСОБА_1 та її представниками не подано доказів тієї обставини, що така дата не визнається або оспорюється відповідачем, у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із відсутністю спору про право.

Як встановлено судом, розмір виплаченого страхового відшкодування становить 19 057 грн 76 коп., загальна вартість ремонту автомобіля Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 29 399 грн 09 коп., тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 9 341 грн 33 коп. як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою є обґрунтованими. Задоволенню також підлягають позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові про відшкодування майнової шкоди в розмірі 9 341 грн 33 коп., моральної шкоди у розмірі 1 тис. грн та судових витрат, зазначав наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» із заявою про страхове відшкодування після настання 07 червня 2013 року страхового випадку звернулась не ОСОБА_1, а ОСОБА_4, який діяв в інтересах власника автомобіля ОСОБА_5, та було виплачено страхове відшкодування, тобто ОСОБА_5 як власник автомобіля розпорядилася своїми правами володіння, користування та розпорядження автомобілем на власний розсуд, і, отримавши від ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» страхове відшкодування та пеню, з вимогами про стягнення шкоди з ОСОБА_7 не зверталось, як і не зверталось з позовом до страхової компанії після проведення страхового відшкодування з приводу цих виплат.

Чинне законодавство не передбачає одночасне відшкодування однієї і тієї ж шкоди власнику автомобіля ОСОБА_3 і особі, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб) - ОСОБА_1

Ураховуючи викладене, а також те, що частина шкоди ПрАТ «СК «Таст-Гарантія» виплачена саме власнику автомобіля ОСОБА_3, висновок суду першої інстанції про стягнення іншої частини шкоди на користь іншої особи є неправильним.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко