Справа № 331/2796/15-ц
Провадження № 2/331/971/15
26 серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі :
головуючого судді : Жукової О.Є.
при секретарі : Пакуло В.С.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2
представника відповідача : ОСОБА_3
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний Банк України» про повернення депозиту, нарахованих відсотків ,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача кошти за договором № 115 на вклад «Динамічний» для фізичної особи від 31.03.2014 року в сумі 78 327 гривень, з яких сума вкладу з відсотками станом на 29 червня 2014 року складає 59 460 гривень, 3% річних за прострочення виконання зобов»язання 1425 гривень, інфляційні в сумі 17 442 гривень.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 31 березня 2014 року між нею та ПАТ «Державний ощадний Банк України» було укладено договір № 115 на вклад «Динамічний» на загальну суму 57 000 гривень строком до 29 червня 2014 року. Після закінчення строку договору позивачка звернулася до банку з вимогою про повернення суми депозиту та нарахованих відсотків, проте їй грошові кошти не повернули , а 21.10.2014 року нею отримана письмова відмова відповідача у поверненні суми грошей за договором, через що вона змушена звернутися до суду, посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. ст. 1060,1061, 625 ЦК України.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Пояснила суду , що вона отримувала через відділення ПАТ «Державний ощадний Банк України» пенсійні виплати, які нею не знімалися та накопичувалися на рахунку . Також нею в 2012 році було укладено з відповідачем договір депозиту. 31 березня 2014 року вона прийшла до відділення Банку, де працівники запропонували їй укласти депозитний договір . Будь-які грошові кошти нею до каси банку не вносилися у той
день, а згідно пояснень працівника Банку , гроші були переведені на депозитний рахунок з її пенсійного рахунку. Після цього їй було видано договір та квитанцію. Після закінчення терміну дії договору банк відмовився повернути їй кошти, та вона дізналася, що гроші з її рахунків були вкрадені.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову, з тих підстав, що позивачу було видано договір та квитанцію з печаткою банку, умови договору банком не виконані, а тому наявні підстави для стягнення на користь позивачки грошових коштів за договором.
Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, вказавши , що договір від 31.03.2014 року є нікчемним, оскільки не підписаний сторонами, гроші позивачем до каси банку не вносилася, а отже, підстав для стягнення грошових коштів за договором з Банку немає.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали квитанції та договору, приходить до наступного.
Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем суду надано договір № 115 на вклад «ДИНАМІЧНИЙ» для фізичної особи , сторонами в якому зазначено АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1, згідно п.1.1. якого вкладник вносить , а Банк приймає на вкладний рахунок на умовах договору кошти в сумі 57 000 гривень. Процентна ставка за договором складає 17,5 % річних, строк дії до 29 червня 2014 року . Вказаний договір скріплений печаткою банку , однак підписи сторін в ньому відсутні, що підтверджено оригіналом договору , який був оглянутий у суровому засіданні. Також, до вказаного договору долучена квитанція № 3 від 31 березня 2014 року про внесення позивачем готівки до каси банку в сумі 57 000 гривень. Вказана квитанція також скріплена печаткою Банку, однак підписи сторін в ній відсутні (а.с.9-10,11).
Відповідно до пояснень позивача, грошові кошти нею 31 березня 2014 року до каси банку не вносилася, ощадна книжка не оформлювалася , вказане підтверджено і довідкою Банку від 29.04.2015 року (а.с.35).
Крім того, випискою з рахунку ОСОБА_1 встановлено, що будь-які кошти 31 березня 2014 року з рахунку позивача не знімалися та не переводилася (а.с.108-116).
Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.
Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних
(депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року N 516 (далі - Положення), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Крім того, суд зазначає, що за змістом вищенаведених норм чинного законодавства, договір банківського вкладу носить реальний, оплатний та односторонній характер. Він вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Поряд із цим, згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Частина 2 ст. 1059 ЦК України визначає, що в разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.
Враховуючи, що в ході розгляду справи встановлено, що грошові кошти позивачем ОСОБА_1 31.03.2014 року до каси банку не вносилася, з її рахунку на депозитний рахунок не перераховувалися, договір не підписаний сторонами , ощадна книжка позивачу не видавалася, суд приходить до висновку, що договір наданий ОСОБА_1 є нікчемним та не створює будь-яких правових наслідків для сторін, через що суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.
Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний Банк України» про повернення депозиту, нарахованих відсотків відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: