АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 679/921/14-ц
Провадження № 22-ц/792/271/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Спірідонової Т.В.,

суддів - Фанди В.П., Купельського А.В.,

при секретарі - Дорощук О.М.,

за участю: представника апелянтів - ОСОБА_1,

апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, поданою їх представником - ОСОБА_1, на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на користування квартирою, вселення, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про вселення, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні квартирою,

встановила:

В квітні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та після збільшення позовних вимог просив визнати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1. У вказаній квартирі з 22.12.1999р. зареєстровані також відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 З 2001 року він з сім'єю проживав в орендованій ними квартирі, а з 2004 року переїхали у квартиру АДРЕСА_2. У зв'язку з розірванням шлюбу позивач у 2006 році переїхав в свою квартиру, а дружина з дітьми залишилася проживати у квартирі матері по АДРЕСА_2 м.Нетішин. Оскільки відповідачі без поважних причин з 2001 року не

________________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Ходоровський Б.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 43 проживають у квартирі, яка належить йому на праві власності, вони втратили право користування житлом відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України.

В червні 2014 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом та просила визнати за нею право на користування квартирою АДРЕСА_1 в м.Нетішині Хмельницької області; зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати їй користуватися квартирою та передати дублікат ключа від вхідних дверей в квартиру АДРЕСА_3; вселити її в квартиру АДРЕСА_4.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказала, що з 16.06.1998 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 Від шлюбу у них є двоє дітей: донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона з відповідачем та дітьми періодично змінювали місце проживання, однак були зареєстровані у квартирі позивача. Позивач зазначила, що протягом останніх років працює за контрактом в м.Москва, а тому не проживає у квартирі з поважних причин. Однак, у спірній квартирі з відповідачем проживають їх діти та по закінченню її роботи в м.Москві, вона повертається до вказаної квартири.

В липні 2014 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом та просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1, в м.Нетішині Хмельницької області; зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати їй користуватися квартирою та передати дублікат ключа від вхідних дверей в квартиру АДРЕСА_3. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 вказала, що вона не проживала деякий час у вказаній квартирі у зв'язку з навчанням у коледжі, але після закінчення навчання стала проживати у спірній квартирі разом з батьками. З 2011 року в період роботи її мами - ОСОБА_3 у м.Москва вона з сестрою проживали у квартирі бабусі ОСОБА_7

Вказані позови об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_4

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено та визнано ОСОБА_3, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 м. Нетішин Хмельницької області. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на користування квартирою АДРЕСА_1 м. Нетішин Хмельницької області, вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою. В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про вселення в квартиру АДРЕСА_5, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову в позові, задовольнити їх позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянти вказали, що позивач в позовній заяві зазначив дві підстави втрати відповідачами права на користування житлом, а саме ст.405 ЦК України та ст.107 ЖК України, однак суд не вправі був самостійно визначати підставу втрати права особи на житло. Крім того, суд не звернув увагу на пропуск позивачем строку позовної давності. Позивачем не надано доказів щодо відсутності відповідачів у квартирі без поважної причини понад один рік.

Апелянт ОСОБА_2 та представник апелянтів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали.

Апелянт ОСОБА_3 повідомлена належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явилась.

Позивач-відповідач ОСОБА_4 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, подав заперечення проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_6.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 16 червня 1998 року до 16 листопада 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджуються договором дарування від 18.04.1995 року, копією свідоцтва про шлюб, копією рішення Нетішинського міського суду від 22 червня 2001 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 зареєстрована у АДРЕСА_1 з 22 грудня 1999 року, а ОСОБА_2 - з 27.02.2013 року.

З 2006 року ОСОБА_3 з дітьми - ОСОБА_2, ОСОБА_8 проживала в квартирі своєї матері ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_7. У період з 02.09.2009 року по 30.01.2013 року ОСОБА_2 у зв'язку з навчанням була зареєстрована у гуртожитку по АДРЕСА_9 м.Рівне. Свідок ОСОБА_7 підтвердила факт проживання у неї ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили, що з 2011 року ОСОБА_4 проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_11 у спірній квартирі, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживають, перешкоди у проживанні їм позивачем ОСОБА_4 не створювалися.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що з 2010 на 2011 рік вона святкували новий рік з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які на той час проживали спільно.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона до 2010 року працювала з ОСОБА_3, яка на той час спільно проживала з ОСОБА_4, час з якого вони не проживають спільно їй не відомий.

Як вбачається з титульного листа медичної карти фактичним місцем проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_8. Апелянт ОСОБА_2 пояснила, що під час перебування своєї матері за кордоном вона у квартирі з відповідачем не проживала, а проживала у квартирі бабусі за адресою по АДРЕСА_2

Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

В порушення вимог ст.60 ЦПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надали належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин їх не проживання у АДРЕСА_1 більше року, а також, що ОСОБА_4 створював їм перешкоди у користуванні квартирою. Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_3 протягом 2011-2014 років вона неодноразова приїжджала з Росії на територію України, однак належні та допустимі докази, які свідчать про проживання її в даний період у квартирі АДРЕСА_6, відсутні.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_4 та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки власник спірної квартири ОСОБА_4 не чинив перешкод відповідачам у користуванні квартирою, у спірній квартирі вони не проживають більше одного року. Поважних причин, які б перешкоджали їм проживати в спірній квартирі з моменту реєстрації у квартирі судом не встановлено.

В обґрунтування підстав позову позивач посилався саме на ст.405 ЦК України, а тому твердження апелянтів про те, що судом самостійно визначено підставу втрати права осіб на житло не заслуговують на увагу. Безпідставними є посилання апелянтів на сплив позовної давності, оскільки нормами ЦК України не встановлено максимального строку відсутності члена сім'ї в квартирі як підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, подану їх представником - ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:/підпис/ Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова