Дата документу 13.08.2015
Справа № 334/5176/15-ц
Провадження № 2/334/2394/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Лисенко Л.І.,

при секретарі - Піка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Зазаєвича, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Кілаберія Малузи Карлоївни, ОСОБА_8 Теони Зазаївни, яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, 06.02.2011р.н., третя особа: ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, вказавши, що він є власником 2/3 часток квартири АДРЕСА_1. 1/3 частка належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.09.2004р. Володимирівською сільською радою м.Запоріжжя, 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.03.2007р., виданого Другою Запорізькою нотаріальною конторою. Співвласником будинку є дружина позивача, третя особа по справі, ОСОБА_9, якій належить 1/3 частка спірного будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.09.2004р. Володимирівською сільською радою м.Запоріжжя. У зазначеній квартирі проживають позивач по справі зі своєю дружиною.

Також, у зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі, які є громадянами ОСОБА_10 і на час реєстрації у спірному будинку були біженцями. Під час війни у ОСОБА_10 вони переїхали до м.Запоріжжя і для працевлаштування попросилися зареєструватися. З моменту реєстрації і по теперішній час відповідачі у будинку не проживають, їх місце перебування не відоме.

Реєстрація відповідачів у вище зазначеній квартирі чинить позивачу перешкоди у користування власністю, комунальні служби, що надають послуги, проводять нарахування за комунальні послуги на зареєстрованих осіб. Оплачувати комунальні послуги позивачу важко, в звязку із чим, просить усунути йому перешкоди у користуванні власністю і визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Зазаєвича, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Кілаберія Малузу Карлоївну, ОСОБА_11 разом з неповнолітнім ОСОБА_8, 06.02.2011р.н., розглянути справу в його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлялися, у звязку із чим, проведено заочний розгляд справи зі згоди позивача.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 часток квартири АДРЕСА_1. 1/3 частка належить позивачу на підставі

свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.09.2004р. Володимирівською сільською радою м.Запоріжжя, 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.03.2007р., виданого Другою Запорізькою нотаріальною конторою. Співвласником будинку є дружина позивача, третя особа по справі, ОСОБА_9, якій належить 1/3 частка спірного будинку на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.09.2004р. Володимирівською сільською радою м.Запоріжжя. У зазначеній квартирі проживають позивач по справі зі своєю дружиною.

Також, у зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі, які є громадянами ОСОБА_10 і на час реєстрації у спірному будинку були біженцями. Під час війни у ОСОБА_10 вони переїхали до м.Запоріжжя і для працевлаштування попросилися зареєструватися. З моменту реєстрації і по теперішній час відповідачі у будинку не проживають, їх місце перебування не відоме, що підтверджується довідкою № 91 від 04.06.2016 року, виданого головою квартального комітету № 42 Ленінського райогну.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У передбачених законом випадках, зокрема, ст.ст. 156, 157 ЖК України, обмеження права власності можуть мати місце.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сімї власника.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1. ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, оцінивши наведені обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Керуючись ст. ст.319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10,60,212,213 ЦПК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.9, 150 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Зазаєвича, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Кілаберія Малузи Карлоївни, ОСОБА_8 Теони Зазаївни, яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, 06.02.2011р.н., третя особа: ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні і розпорядженні квартирою № 1 в буд. № 35 по вул.Бородинській у м. Запоріжжі, яка належить йому на праві власності.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Зазаєвича, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Кілаберія Малузу Карлоївну, ОСОБА_11 разом з неповнолітнім ОСОБА_8, 06.02.2011р.н. такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 1 в буд. № 35 по вул. Бородинській у м. Запоріжжі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Лисенко Л. І.