Справа №2-3624/15
№760/6575/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

19 жовтня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - А.В. Цісельська,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, Департаменту державної реєстрації, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, Департаменту державної реєстрації, ОСОБА_4, просила визнати за нею право власності на 2/5 від 0,0997 га земельної ділянки на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В обґрунтування позову зазначила, що є власником 2/5 частини будинку АДРЕСА_1. Зазначену частину будинку вона отримала у власність на підставі договору дарування від 03.11.2014 від ОСОБА_4, яка в свою чергу отримала її у спадок від померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_5 Відзначила, що при вирішенні питання оформлення права власності на 2/5 земельної ділянки, а саме отримання витягу з Державного земельного кадастру, виникли складності з наданням відповідного правовстановлюючого документу на земельну ділянку, на якій розташований зазначений житловий будинок. Рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 №407/1817 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських споруд» зі змінами, внесеними рішеннями Київської міської ради від 22.08.2007 №27/2041 та від 26.02.2010 №410/3848, ОСОБА_5 передано у приватну власність 2/5 від 0,0997 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. Співвласники іншої частини земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку внесли відповідні відомості до Державного земельного кадастру. Відомості про видачу Державного акту на право власності 2/5 земельної ділянки ОСОБА_5 відсутні. Листом Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 12.03.2015 на звернення позивача зазначено, що дійсно Київською міською радою було прийнято рішення про передачу у спільну часткову власність земельної ділянки на АДРЕСА_1, але державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 не зареєстровано. Також позивачем відзначено, що останні зміни до рішення Київради від 15.07.2004 №407/1817 були прийняті 26.02.2010, а ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, то вона припускає, що за час свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та виготовити на власне ім'я державний акт на право власності на 2/5 земельної ділянки по АДРЕСА_1, а його дочка-спадкоємиця ОСОБА_4 не здійснювала жодних дій для вирішення цього питання. Враховуючи викладене й те, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлим, вона не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім'я.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, справу слухати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. В ході розгляду справи надавав письмові заперечення, де просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Департаменту державної реєстрації в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про дату та час слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідачів не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.11.2013 визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/5 частини будинку АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили (а.с.7-8).

Як зазначено позивачем в обґрунтування позову та встановлено вказаним рішенням, яке набрало чинності, ОСОБА_4 дійсно була дочкою померлого ОСОБА_5 та ця частина житлового будинку належала йому за життя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 03.11.2014 приватним нотаріусом КМНО Мойсик Р.В., ОСОБА_1 належить майно: 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яке остання отримала в дар від ОСОБА_4 (а.с.4). Вказані обставини також підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6).

Рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 №407/1817 «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських споруд» (а.с.13-14) зі змінами, внесеними рішеннями Київської міської ради від 22.08.2007 №27/2041 (а.с.15-16) та від 26.02.2010 №410/3848 (а.с.17-19), ОСОБА_5 передано у приватну власність 2/5 від 0,0997 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

В матеріалах справи містяться Державні акти на право власності, видані на імя ОСОБА_9, ОСОБА_6 на земельну ділянку в АДРЕСА_1, де співвласниками значаться ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_5 (цільове призначення (використання) земельної ділянки будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) (а.с.9, 10).

Листом Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 12.03.2015 № на звернення ОСОБА_1 зазначено, що дійсно Київською міською радою було прийнято рішення від 15.07.2004 (з урахуванням змін, внесених рішенням Київської міської ради від 22.08.2007 та від 26.02.2010) про передачу у спільну часткову власність земельної ділянки на АДРЕСА_1, але станом на 31.12.2012 державний акт на право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_5 у Головному управлінні (нині Департамент) земельних ресурсів не зареєстровано (а.с.20-21).

Згідно положень п.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до п.36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком, зокрема: державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно..»

Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 05.10.2015 №6 на запит Солом'янського районного суду м. Києва від 24.09.2015 №2-3624/15 за період з 15.07.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 звертався до Головного управління земельних ресурсів із заявами щодо отримання державного акту на право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1 від 28.09.2004 №58597 та від 26.08.2005 №54993. Станом на 31.12.2012 документ, що посвідчує право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку на АДРЕСА_1, у Департаменті земельних ресурсів зареєстрований не був.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Приписами ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладене та те, що позивачем правомірно набуто право власності на 2/5 частини будинку АДРЕСА_1, який знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст.15, 328, 377, 392 ЦК України, ст..120 ЗК України, ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, Департаменту державної реєстрації, ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на 2/5 від 0,0997 га земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко