Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/387/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Попович С. М.
Спори про відшкодування шкоди Доповідач Кодрул М. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Потапенко В. І., Черненко В.В.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Світловодського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20.01.2012 року він подав до Світловодського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області заяву про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за фактом вчинення відносно нього шахрайських дій, проте кримінальна справа не порушена, винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи. Неодноразово звертався до прокурора із заявами та скаргами на дії працівників міліції, отримував відповіді, але справа так і не була порушена.

Прокуратура, міліція, а потім і суд порушили ст. 56 Конституції, кримінальне, цивільне, процесуальне законодавство, проявили бездіяльність, внаслідок чого завдали йому матеріальну та моральну шкоду, яку повинна відшкодувати держава.

Посилаючись на ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1173, 1174 ЦК України, просив залучити до розгляду справи Державну казначейську службу України та стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 18000 грн., яка завдана йому неповерненням боргу, та 18000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 30 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Світловодського МВ УМВС України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення на його користь. Вказує на те, що постанова органу міліції від 24 березня 2012 року скасована, бездіяльність працівників міліції встановлена, їх відповідальність передбачена ст. 56 Конституції України та ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Про час і місце розгляду справи сторони повідомлені у встановленому статтями 74, 76 ЦПК України порядку, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання ними судової повістки. В судове засідання сторони не з'явилися, ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, явка в апеляційний суд не є обов'язковою, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з встановленого, що постанова від 24.03.2012 року, якою в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 було відмовлено за відсутністю в її діях ознак злочину, передбаченого ст. 190 КК України, ОСОБА_2 не оскаржувалась і набрала чинності. Позивач не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, відносно нього не порушувалася кримінальна справа, будь яких процесуальних дій відповідно КПК України не проводилось, тому відсутні підстави для задоволення вимог позовної заяви та керуючись ст. 1176 ЦК України, ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 20.01.2012 року він подав до Світловодського МВ УМВС України заяву про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за фактом вчинення нею відносно нього шахрайських дій, проте кримінальна справа не порушена, винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи. Неодноразово звертався до прокурора із заявами та скаргами на дії працівників міліції, отримував відповіді, але справа так і не була порушена. Незаконними діями працівників міліції йому завдано матеріальну та моральну шкоду, яку просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, посилаючись на ст. 56 Конституції України та ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1173, 1174 ЦК України.

Вказана стаття Конституції України та вказані статті ЦК України були предметом і підставою (обґрунтуванням) позову.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, не звернув увагу на те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування шкоди на загальних підставах та застосував до спірних правовідносин ч.1 ст. 1176 ЦК України і положення Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", тоді як позивач звернувся до суду з позовними вимогами на підставі ст. 56 Конституції України, тим самим суд вийшов за межі позовних вимог, неправильно застосувавши норми матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно розписки ОСОБА_3 отримала в борг від ОСОБА_2 18000 грн., які зобов'язалася повернути до 31.12.2012 року, однак свої зобов'язання не виконала та вибула за межі м. Світловодськ.

23.01.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Світловодського МВ УМВС України із заявою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину передбаченого ст. 190 КК України.

Постановами від 01.02.2012 року, від 25.02 2012 року та від 24.03 2012 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 було відмовлено за відсутністю в її діях ознак злочину, передбаченого ст. 190 КК України.

З листа Світловодського міськрайонного прокурора від 09.04.2012 року ОСОБА_2 вбачається, що рішення про відмову в порушенні кримінальної справи прийняте обгрунтовано, перевірка в порядку ст. 97 КПК України проведена в повному обсязі. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства про стягнення боргу.

Постановою Світловодського міськрайонного суду від 12.06.2012 року відмовлено ОСОБА_2 у позові до суб'єкта владних повноважень Світловодської міськрайонної прокуратури, Світловодського МВ УМВС в Кіровоградській, третя особа без самостійних вимог Державна казначейська служба України, про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та дій, що суперечать вимогам закону. Цей позов ОСОБА_2 обгрунтовував тим ж обставинами, що і заявлений позов по даній справі.

Статтею 56 Конституції України зазначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про міліцію" працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади.

Відповідно ч. 6 до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Статтею 1166 ЦК України визначені зазальні підстави відповідольності за завдану майнову шкоду та визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.1167 ЦК Украхни моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Оскільки встановлено, що постанова органу міліції від 24.03 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 не скасована у встановленому порядку, у визнанні бездіяльності Світловодської міськрайонної прокуратури, Світловодського МВ УМВС в Кіровоградській при розгляді заяви ОСОБА_2 про злочин відмовлено, у задоволенні позову необхідно відмовити в зв'яку з недоведеністю заявлених позовних вимог на підставі наведених норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова органу міліції від 24.03 2012 року скасована, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та матеріалами доданими до апеляційної скарги.

Із доданої до апеляційної скарги ухвали суду від 09.12.2013 року вбачається, що цією ухвалою визнано бездіяльність службової особи Світловодського МВ УМВС, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про кримінальне правопорушення від 16 квітня 2013 року та зобов'язано внести до реєстру відомості про кримінальне правопорушення, повідомлене ОСОБА_2 у заяві від 16 квітня 2013 року про вчинене щодо нього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочину у вигляді шахрайства.

Проте вказані обставини не були підставою та обгрунтуванням позову, який розглянутий судом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Світловодського міського відділу УМВС України в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді: