АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 651/189/15-ц Головуючий в І інстанції Федоряка О.Г.
Провадження №22-ц/791/3377/15 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Верхньорогачинського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія ОРАНТА», треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування збитків в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 2011 року з вини відповідача ОСОБА_5, чия відповідальність застрахована в публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія ОРАНТА» (далі - ПАТ НАСК «Оранта»), в результаті ДТП заподіяно шкоду автомобілю, належному ОСОБА_6, який застрахований за договором страхування в Західно-Донбаській філії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»), що є структурним підрозділом позивача. Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, тобто з винної у ДТП особи та його страхової компанії 18000 грн. - страхове відшкодування, виплачене власнику постраждалого автомобіля - ОСОБА_6

Рішенням Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 09 листопада 2015 року в задоволенні вимог приватного акціонерного товариства «Українська пожежної-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія ОСОБА_4», треті особи без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про відшкодування збитків в порядку регресу, - відмовлено в повному обсязі, у звязку з закінченням позовної давності.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство «Українська пожежної-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. При цьому зазначає, що вимоги позивача є регресними, а тому перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання (виплати страхового відшкодування). Звернувшись до суду в червні 2015 року строк позовної давності не пропущено.

ПАТ «НАСК «Оранта» подало заперечення на апеляційну скаргу, просить її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 25 червня 2011 року о16 год. 40 хв. на 58 км автодороги Херсон-Генічеськ керуючи автомобілем Мерседес державний номер ВТ 2620АО ОСОБА_5, здійснив обгін на перехресті автомобіля Тойота, державнй номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 (власник ОСОБА_6В.), в результаті чого сталось зіткнення та заподіяно шкоду автомобілю Тойота. Постановою Верхньорогачицького районного суду Херсонської області №3-268/2011 від 14.07.2011 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні зазначеного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. (а.с.13,14).

Постраждалий від ДТП автомобіль Тойота державнй номер НОМЕР_1, належний ОСОБА_6, застрахований за договором серії АЗ №372 добровільного страхування наземних транспортних засобів (АВТОКАСКО) у підрозділі акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.16-19).

На підставі заяви-повідомлення, начальником відділу врегулювання збитків МД «Дніпро» ПрАТ «УПСК» складено страховий акт №372, згідно висновків якого ДТП визнано страховим випадком, до сплати нараховано і окремими платежами страхувальнику ОСОБА_6 виплачено 18000 грн. (а.с.3, 15, 21-22).

Відповідно до ч.2 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Такий випадок встановлено ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування", згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у звязку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобовязанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності .

Згідно із ч.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки (ст.257 ЦК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 звертався до суду першої інстанції з заявою про застосування строків позовної даності та відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.97-98).

Відповідно до положень ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, згідно обставин справи встановлених судом, постраждалий від ДТП автомобіль, належний ОСОБА_6, застрахований за договором добровільного страхування транспортних засобів (АВТОКАСКО) у підрозділі позивача ПАТ «УПСК». Позивач-страховик виплатив потерпілій стороні страхувальнику ОСОБА_6 страхове відшкодування, тобто відбулася заміна активного субєкта у вже наявному зобовязанні по відшкодуванню шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Отже, у спірному зобовязанні відбулася заміна кредитора страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобовязанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобовязанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та у межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що має місце суброгація відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи. Враховуючи, що в даних правовідносинах перебіг позовної давності почався з моменту виникнення страхового випадку, тобто з 25 червня 2011 року, а до суду позивач звернувся 16.06.2015 року, трирічний строк позовної давності пропущено.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вимоги позивача є регресними та строк позовної давності не пропущений, судовою колегією до уваги не приймаються, як такі, що позбавлені правового обґрунтування та суперечать правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 25 грудня 2013 року №6-112цс13.

Інші доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає. Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», - відхилити.

Рішення Верхньорогачинського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3