Дата документу 20.10.2015
Справа № 334/7050/15-ц
Провадження № 2/334/2932/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого-судді Нікітенко Н.П., при секретарі Лапіні О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на будинок та прибудинкові споруди в порядку спадкування за заповітом

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому зазначила, що 07.02.1998 року померла її бабуся -ОСОБА_2.

У 1957 році колишній чоловік бабусі - ОСОБА_3, на підставі Рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Дружба» Червоноармійського району, Запорізької області від 26 квітня 1957 року за №93, отримав земельну ділянку площею 0,21 га для будівництва будинку по вул. Красное Знамя, 10.

У 1957 році будівництво будинку №10 по вул. Красное Знамя в м. Запоріжжя було закінчено.

У 1965 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали свій шлюб і, згідно заяви бабусі ОСОБА_2 голові ОСОБА_4 селищної ради, документи на вказаний будинок були переоформлені на її ім'я.

З 1997 року ОСОБА_2 була зареєстрована як користувач будинку, мала наміри оформити його, але почала хворіти та немала коштів, тому не зареєструвала право власності на житловий будинок №10 по вул. Красное Знамя у м. Запоріжжя.

02 грудня 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт на її ім'я, яким заповіла їй усе своє майно.

Після смерті бабусі відкрилась спадщина - житловий будинок №10 по вул. Красное знамя в м. Запоріжжя.

Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом і звернулась до Другої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 08 травня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину так, як вона не має правовстановлюючого документу на будинок.

Крім того, в свідоцтві про смерть по-батькові бабусі записано «Мойсеївна», а у заповіті записано «Мусіївна».

Оскільки позивачка не має можливості оформити своє право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у нотаріальному порядку, вона вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просить визнати за нею право власності на будинок та прибудинкові споруди в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, що померла 07.02.1998року.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просилиа його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного:

У відповідності до ч.1 ст.1216 ЦПК України, спадкуванням є перехід прав та обовязки (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1234 ЦК України передбачає, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.

Згідно ст.392 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Таким чином, у звязку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивачка не має можливості, вона вимушена звертатися до суду.

При вирішенні справи, судом всебічно досліджені надані позивачкою докази, встановлені фактичні обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 07.02.1998 року померла бабуся позивачки - ОСОБА_2.

У 1957 році колишній чоловік ОСОБА_2- ОСОБА_3, на підставі Рішення загальних зборів колгоспників колгоспу «Дружба» Червоноармійського району, Запорізької області від 26 квітня 1957 року за №93 отримав земельну ділянку площею 0,21 га для будівництва будинку по вул. Красное Знамя, 10.

10 вересня 1957 року міжміське бюро технічної інвентаризації м. Запоріжжя відвело у натурі земельну ділянку за вказаною адресою у присутності ОСОБА_3, про що складений Акт від 10 вересня 1957 року.

У 1957 році будівництво будинку №10 по вул. Красное Знамя в м. Запоріжжя було закінчене.

У 1965 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали свій шлюб, і згідно заяви ОСОБА_2 голові ОСОБА_4 селищної ради, документи на вказаний будинок були переоформлені на її ім'я, що підтверджується копією заяви від 11.03.1968 року.

06 лютого 1968 року було зроблено викопіювання із схем - плану будівельного кварталу на садибну ділянку №10 по вул. Красное Знамя, складений оцінювальний акт по домоволодінню, зроблено план поверхів будівництва.

Однак, акт прийому приватного домоволодіння був неоформлений, хоча будівництво відбувалось на законних підставах відповідно до вказаних документів.

Житловий будинок №10 по вул. Красное знамя у м. Запоріжжя складається з кімнати1-2, площею 4,9 кв.м ;1-3, площею 8,5 кв.м.; 1-4, площею 13,1 кв.м. ; кухні 1-1, площею 11,00 кв.м.; коридору 1 , площею 9,8 кв.м та кладової 11, площею 9,0 кв.м. На земельній ділянці розташовані присадибні будівлі та споруди: сарай «Б», «Г», літня кухні «Е», вбиральня «Д», паркани «2», «4», водопровод №3.

Будинок вважався самовільною будівлею, тому з 1997 року ОСОБА_2 була зареєстрована, як користувач будинку. Вона мала наміри оформити будинок, але почала хворіти, мала важке матеріальне становище, тому не встигла оформити документи належним чином та зареєструвати своє право власності на житловий будинок №10 по вул. Красное Знамя у м. Запоріжжя.

На запит нотаріуса до ТОВ «ЗМБТІ» від 13.05.2015 року листом №4164 від 13.05.2015 р. ТОВ «ЗМБТІ» повідомлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок №10 по вул. Красное Знамя у м. Запоріжжя відсутні.

Відповідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Згідно п.3.2 розділу 3 інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001р. зі змінами та доповненнями в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №404 від 09.08.2012р. не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські присадибні будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992р.

Таким чином, будинок №10 по вул. Красное Знамя у м. Запоріжжя, побудований у 1957 році, згідно інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», №3038-У1 від 17.02.2011р. не є самовільною будівлею.

02 грудня 1997 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім'я позивачки, яким заповіла їй усе своє майно, що підтверджується копією заповіту, зареєстрованому в реєстрі за №2-1819.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина - житловий будинок №10 по вул. Красное Знамя в м. Запоріжжя.

У відповідності до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі його відсутності, спадкоємці за законом

Позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом.

Згідно ч.2 ст.1269 ЦК України вона прийняла спадщину так, як у встановлений шестимісячний строк, передбачений ст.1270 ЦК України, вона звернулась до Другої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя із заявою про прийняття спадщини, а 15 жовтня 2014 року позивачка звернулась із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину.

Однак, постановою нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори від 08 травня 2015 року їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину так, як вона не має правовстановлюючого документу на будинок.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

Крім того, у свідоцтві про смерть по батькові ОСОБА_2 записано «Мойсеївна», а у заповіті записано «Мусіївна», але вказані імена людей є ідентичними, що підтверджується довідкою Ленінського відділу РАГС м. Запоріжжя від 25.06.1998 року №2043.

На теперішній час позивачка не має можливості оформити своє право на спадщину після смерті ОСОБА_2, тому правомірно звернулася до суду.

У відповідності до вимог ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-1V від 01.07.2004р. (зі змінами та доповненнями), державна реєстрація прав проводиться зокрема на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до вимог пп.10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011р. №703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.1216,1217,1218,1233,1234 ЦК України, п.5 ч.1 ст.19 ЗУ«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-1V від 01.07.2004р.,пп.10 п.27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011р. №703, суд,-

В и р і ш и в :

ОСОБА_5 Віталіївни до територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на будинок та прибудинкові споруди в порядку спадкування за заповітом-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок №10 по вул. Красное Знамя в м. Запоріжжя, який складається з: кімнати1-2, площею 4,9 кв.м ;1-3, площею 8,5 кв.м.; 1-4, площею 13,1 кв.м. ; кухні 1-1, площею 11,00 кв.м.; коридору 1 , площею 9,8 кв.м та кладової 11, площею 9,0 кв.м. та присадибні будівлі та споруди: сарай «Б», «Г», літню кухню «Е», вбиральню «Д», паркани «2», «4», водопровід №3.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Нікітенко Н. П.