Справа №621/1966/15-ц Провадження №2/621/975/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Зміївський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Чигриної Л.Г.

при секретарі Єрмоленко О.О.

за участю: представника позивачки адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Зміївського районного суду

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади Лиманської сільської Ради Харківської області « Про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом »,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади

Лиманської сільської Ради Харківської області про визнання права власності

на спадщину в порядку спадкування за законом.

У якості третьої особи є ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог позивачка ОСОБА_2В послалась на те,

що 25.04.2008 року в с. Лиман Зміївського району Харківської області помер її батько - ОСОБА_4.

Її мати ОСОБА_5 померла раніше батька, а саме, 17.05.1988 року.

Відповідачка ОСОБА_3 є її рідною сестрою.

Батько ОСОБА_4 на день своєї смерті проживав за адресою: Харківська

область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченко,73.

За життя батько ОСОБА_4 був власником житлового будинку, розташованого за вказаною адресою. Згідно довідки КП „Зміївське БТІ №1973 від 30.07.2015 року, земельна ділянка

для будівництва житлового будинку за адресою: Харківська область, Зміївський район,

с. Лиман, вул. Шевченко,73 ( колишній номер71) була виділена батьку ОСОБА_4

на підставі наказу радгоспу «Лиманський» № 81 від 17.04.1974 року.

Згідно рішення виконкому Лиманської сільської Ради №23 від 12.12.1974 року

батьку ОСОБА_4 було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку, яке завершилось у 1978 році. Документи про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_4 до цього часу належним чином оформлені не були.

Факт належності батьку ОСОБА_4 вказаного будинку підтверджується даними технічного паспорту КП „Зміївське БТІ, що виготовлений за матеріалами інвентаризаційної справи № 924, а також довідкою № 02-19/563 від 14.07.2015 року

Лиманської сільської Ради, виданої за даними по господарському обліку.

Земельна ділянка, яка необхідна для обслуговування житлового будинку

не приватизована.

Заповіту батько ОСОБА_4 не залишав, а тому вважає, що має місце спадкування за законом.

Зазначила, що на момент смерті батька ОСОБА_4 у спадковому будинку

зі спадкоємців першої черги була зареєстрована тільки вона, ОСОБА_2.

До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці першої

черги, звернулись вона, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, інших спадкоємців не має.

До теперішнього часу ні вона, ні ОСОБА_3 свідоцтв про право на спадщину у нотаріальній конторі не отримували.

Після її звернення до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна померлого батька ОСОБА_4, їй було повідомлено з тих підстав, що необхідно надати

правовстановлюючі документи на будинок.

Не дивлячись на відсутність вказаних документів, з технічного паспорту

та довідки БТІ простежується, що будь-яких відхилень у будівництві спадкового будинку

не виявлено.

Зауважила на те, що її сестра ОСОБА_3 своєю заявою повідомила суд про те, що не претендує на спадщину батька, а тому вважає, що за рахунок цих обставин можливе визнання в цілому права власності тільки за нею, ОСОБА_2.

Зазначила, що відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав

та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та

обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися

внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування

за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця

та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право

прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Крім того, зазначила, що вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 5.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення».

Тобто, до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 5.08.1992 року.

Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд

сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом

до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних

будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно технічного паспорта складеного КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» зазначений будинок закінчено будівництвом в 1976 році.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що померлий 25.04.2008 року в с. Лиман Зміївського району Харківської області ОСОБА_4 був її,

ОСОБА_2, батьком.

Також просить визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на спадщину

в порядку спадкування за законом після смерті 25.04.2008 року в с. Лиман Зміївського району Харківської області батька ОСОБА_4 у вигляді житлового будинку «А-1», загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м., з надвірними будівлями,

що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Лиман,

вул. Шевченко, 73.

В судовому засіданні 05.11.2015 року позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання 17.11.2015 року позивачка ОСОБА_2 не зявилась,

подала заяву від 16.11.2015 року про продовження розгляду справи у її відсутність, але

за участю її представника адвоката ОСОБА_1.( а.с.86)

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 28.10.2015

року, позовні вимоги ОСОБА_2, просить їх задовольнити у повному обсязі.

( а.с.47-49)

Відповідач Територіальна громада Лиманської сільської Ради Зміївського

району Харківської області в судове засідання не з'явився, надіслав листи № 02-19/711

від 17.09.2015 року, № 02-19/812 від 04.11.2015 року про розгляд справи у відсутність

свого представника, проти задоволення вимог ОСОБА_2 не заперечує. (а.с.45,61)

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні 05.11.2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення.

В судове засідання 17.11.2015 року ОСОБА_3 не зявилась, подала заяву від 16.11.2015 року про розгляд справи у її відсутність.

Зазначила, що не дивлячись на те, що вона прийняла спадщину після смерті батька

ОСОБА_4 у встановлений законом строк, звернувшись з відповідною заявою до державного нотаріуса, вона відмовляється від своєї частки спадщини після смерті батька ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_2 та просить визнати тільки за позивачкою ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 25.04.2008 року, на житловий будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченко, 73.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового

засідання, тому він підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом

за принципом змагальності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог

і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,

на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, є: батьком - ОСОБА_6, матірю

ОСОБА_5, про що свідчить свідоцтво про її народження, видане

Лиманською сільською Радою Зміївського району Харківської області 02.03.1962 року.

( а.с. 10)

Батьками третьої особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, також є:

батьком - ОСОБА_6, матірю ОСОБА_5, про що

свідчить свідоцтво про її народження, видане Лиманською сільською Радою Зміївського

району Харківської області 19.04.1965 року. ( а.с. 91)

Після реєстрації шлюбу 06.09.1986 року з ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_3, змінила своє прізвище «Кравченко» на «Пархоменко», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу, видане Лиманською сільською Радою Зміївського району Харківської області 06.09.1986 року. ( а.с. 93)

Батьки позивачки ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 з 07.02.1961

року перебували в шлюбі, який був зареєстрований Лиманською сільською Радою Зміївського району Харківської області 07.02.1961 року, однак в даних про батька, його

відомості по батькові, вказані не «Лаврентійович», як в свідоцтвах про народження дочок, а як «Ларіонович». ( а.с. 13)

17.05.1988 року померла мати позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Лиманською сільською Радою Зміївського району Харківської області 18.05.1988 року. ( а.с. 9,11)

25.04.2008 року помер батько позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_4, однак його дані по батькові у свідоцтві про смерть, виданому Лиманською сільською Радою Зміївського району Харківської області 26.04.2008 року, також зазначено як ОСОБА_8, а не «Лаврентійович», як в свідоцтвах про народження дочок. ( а.с. 8)

Згідно листа № 02-19/811 від 04.11.2015 року Лиманської сільської Ради

Зміївського району Харківської області на момент смерті ОСОБА_4, який помер 25.04.2008 року, в його будинку, розташованому за адресою:

Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченко,73 з 19.01.1978 року

проживали його дочки, а саме, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що повністю співпадає з

особистими даними позивачки та третьої особи у даній справі. ( а.с. 60)

Позивачка ОСОБА_2 у вказаному будинку ОСОБА_4

проживала з 19.01.1978 року і по даний час, а третя особа ОСОБА_3 у періоди

з 19.01.1978 року по 08.10.1982 року та з 13.11.1985 року по 19.07.1988 року. ( а.с. 60)

Те, що ОСОБА_6, як зазначено по батькові останнього

у свідоцтвах про народження позивачки та третьої особи, та ОСОБА_4

ОСОБА_8, як зазначено в свідоцтві про його смерть, є однією і тією же особою

та батьком позивачки, також свідчить заява заказ № 252 від листопада 1990 року

до Зміївського БТІ на виготовлення копії генерального та поповерхового плану будинку, яка викладена від імені ОСОБА_6 та генеральна схема, на якій

власником зазначений ОСОБА_4, що вбачається з копій документів, що знаходяться на зберіганні в КП « Зміївське БТІ» в інвентаризаційній справі № 924 на будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченко,73.

( а.с. 73-76)

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3

наполягали, що кожна з них є рідною дочкою ОСОБА_4, який помер

25.04.2008 року.

Аналізуючи вищевказані документи, суд приходить до висновку, що померлий

25.04.2008 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є батьком

позивачки ОСОБА_2. Досліджені матеріали свідчать про те, що факт родинних відносин між

позивачкою ОСОБА_2 та її батьком ОСОБА_4, 1936 року

народження, який помер 25.04.2008 року, підтверджений. Будь яких доказів, які б спростували такий висновок суду, не надано і не зазначено, де б такі докази суд міг витребувати. Таким чином, з вказаного вбачається, що позивачка ОСОБА_2 є рідною

дочкою померлого 25.04.2008 року ОСОБА_4.

На підставі наказу радгоспу «Лиманський» № 81 від 17.04.1974 року батьку позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було дозволено переміщення земельної

ділянки, площею 0,15 га. з вул. Первомайська на вул. Шевченко, оскільки ділянка по розміру не підлягала під забудову житлового будинку. ( а.с. 82)

Відповідно до дозволу архітектора Зміївського району на проведення робіт по

індивідуальному житбудівництву від 20.07.1974 року, акту відводу в натурі земельної ділянки від 20.07.1974 року та рішення виконавчого комітету Лиманської сільської Ради депутатів трудящих № 23 від 12.12.1974 року батьку позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку на виділеній радгоспом « Лиманський» земельній ділянці, площею 1500 кв.м., за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченко,71. ( а.с. 80)

Вищевикладене підтверджується довідкою КП „Зміївське БТІ №1973

від 30.07.2015 року, згідно якої земельна ділянка для будівництва житлового будинку

за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченко,73

( колишній номер71) була виділена ОСОБА_4 на підставі наказу радгоспу

«Лиманський» № 81 від 17.04.1974 року. ( а.с. 12)

Також зазначено, що згідно рішення виконкому Лиманської сільської Ради № 23

від 12.12.1974 року ОСОБА_4 було дозволено будівництво індивідуального

житлового будинку, яке завершилось у 1978 році. Документи про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_4

до цього часу належним чином оформлені не були. ( а.с. 12)

Таким чином, після оформлення належним чином всієї технічної та дозвільної

документації їх батько позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 розпочав будівництво житлового будинку та господарських споруд за вказаною адресою.

По закінченню будівництва КП «Зміївське БТІ» було виготовлено технічний

паспорт на житловий будинок.

З технічного паспорту, який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи

№ 924, що знаходяться на зберіганні в КП « Зміївське БТІ» та технічного паспорту

від 24.07.2015 року вбачається, що домоволодіння за адресою: Харківська область, Зміївський район с. Лиман, вул. Шевченко,73 ( колишній номер71) складається з:

житлового будинку «А-1», житловою площею 37,6 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м.

та надвірних будівель.( а.с.15-19,78)

Відповідно до листа № 02-19/563 від 14.07.2015 року Лиманської сільської Ради

Зміївського району Харківської області по господарському обліку ( по господарська

книга № 5 на 2006-2010 роки, особовий рахунок № 336) за адресою: Харківська область,

Зміївський район с. Лиман, вул. Шевченко,73 головою домогосподарства станом на

25.04.2008 року був ОСОБА_4, однак правовстановлюючий документ сільською Радою на вказаний будинок не видавався та рішення про передачу земельної ділянки у власність чи користування за вказаною адресою не приймались. ( а.с. 20)

На даний час оформлення свідоцтва про право власності на імя батька позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 неможливо у звязку зі смертю останнього.

Згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи закінчується

в момент смерті.

Суд вважає, що заслуговує на увагу те, що відповідно до ст. 2 Закону України від

01.07.2004 року № 1952-УІ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно

та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень

є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або

припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується

внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону право власності та інші речові права на нерухоме

майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності

цим Законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України від

01.07.2004 року № 1952-УІ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно

та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його

спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності

на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням

державою такого права, а не підставою його виникнення, тому суд керується

законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця

на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,

Законом України « Про власність»,Законом України від 07.12.1990 року № 533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26.

Записи у погосподарських книгах визнавались у якості актів органів влади

(публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки,

споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються

у сукупності з іншими доказами, в тому числі, і технічним паспортом на будівлі,

документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову

тощо.

17.05.1988 року мати позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_5 померла.

( а.с.9,11)

25.04.2008 року батько позивач ОСОБА_2 ОСОБА_4 також помер.

( а.с. 8)

На день смерті 25.04.2008 року ОСОБА_9 разом з ним в будинку

за адресою: Харківська область, Зміївський район с. Лиман, вул. Шевченко,73

проживала позивачка у справі ОСОБА_2, починаючи з 19.011978 року і по

теперішній час. ( а.с. 60)

Позивачка ОСОБА_2 позбавлена можливості оформити свої спадкоємницькі права після смерті батька ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, Зміївський район с. Лиман, вул. Шевченко,73 ( колишній номер 71).

Листом державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори

ОСОБА_10 № 1190/02-14 від 12.08.2015 року позивачці ОСОБА_2

розяснено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, можливе тільки після подання оригіналів правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкоємцеві. ( а.с. 68)

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від

30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про

право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли

спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право

на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові

не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися

до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 24 вказаної постанови відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_11 не може відновити своє порушене право інакше, ніж зверненням до суду.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Дочка померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_2, позивачки у справі, відноситься до вказаної категорії спадкоємців.

У відповідності зі ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до листа завідуючого Зміївської державної нотаріальної контори

ОСОБА_12 № 2283/01-16 від 12.11.2015 року після смерті 25.04.2008 року

ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини 22.10.2008 року звернулись доньки

спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3, тобто позивачка та тертя особа

у справі. ( а.с. 70,71)

Таким чином, суд вважає, що позивачка ОСОБА_2 та третя особа

ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті 25.04.2008 року батька

ОСОБА_4.

Крім позивачки ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 інші

спадкоємці майна ОСОБА_4 відсутні.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої Зміївською

державною нотаріальною конторою Харківської області 11.11.2015 року після смерті

25.04.2008 року ОСОБА_4 22.10.2008 року заведена спадкова

справа № 45668302 Зміївською державною нотаріальною конторою.( а.с.70)

За таких обставин, суд вважає, що позивачка ОСОБА_2 та третя особа

ОСОБА_3 мають повне право на спадщину за законом після смерті 25.04.2008

року батька ОСОБА_4, вони є єдиними спадкоємицями першої черги, а тому є всі

підстави для визнання за нимиправа власності на спадковий будинок.

Однак в судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_2 та просила визнати тільки за позивачкою ОСОБА_2 право власності у порядку

спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який

помер 25.04.2008 року, на житловий будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Лиман, вул. Шевченко, 73.

Згідно ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не

заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає

із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його

права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також

у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав

та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України ст. 9 Конституції чинні міжнародні

договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод

людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції

№ 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що є всі підстави для:

- встановлення факту родинних відносин між позивачкою ОСОБА_4 ( прізвище

до шлюбу ОСОБА_4 ) ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 25.04.2008 року, які між

собою є дочкою та батьком;

- визнання за позивачкою ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за

законом після смерті батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

який помер 25.04.2008 року, на житловий будинок « А-1», житловою площею 37,6 м2,

загальною площею 49,8м2, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами,

що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Лиман,

вул. Шевченко, 73.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 212-215,218,256,259 ЦПК України,

ст.ст. 1264,1268,1269,1270 ЦК України ,

Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав

і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу

та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції

№ 475/97-ВР від 17.07.1997 року», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади

Лиманської сільської Ради Харківської області « Про визнання права власності

на спадщину в порядку спадкування за законом »- задовольнити повністю.

1. Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 ( прізвище до шлюбу

ОСОБА_2 ) ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 25.04.2008 року,

які між собою є дочкою та батьком.

2. Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку

спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, 1936 року

народження, який помер 25.04.2008 року, на житловий будинок « А-1», житловою

площею 37,6 м2, загальною площею 49,8м2, з господарськими та побутовими будівлями

та спорудами, що розташовані за адресою: Харківська область, Зміївський район,

с. Лиман, вул. Шевченко, 73.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку

на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через

Зміївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Зміївського районного суду Чигрина Л.Г.