АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/9980/14-ц Головуючий в І інстанції: Скрипнік Л.А.
Справа №22-ц/791/2341/2015 Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року грудня місяця 03 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі

Головуючого Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_1

Секретар Кутузова А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення на Комсомольського районного суду м.Херсона від 02 червня 2015 року у цивільній справі за позовом приватного підприємства "Комплектавтодор" до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Україна", третя особа: ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транстпортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ПП «Комплектавтодор» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ПрАт «СК»Україна» про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, зазначаючи,що 18.04.2014 року ОСОБА_2Ю, на 100+1 км. автодороги Цюрупинськ-Гола Пристань-Скадовськ, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не оцінивши належним чином дорожню обстановку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, через що сталося зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, який належить ПП «Комплектавтодор» та пошкодив вказаний автомобіль, через що в результаті ДТП подальша експлуатація автомобіля стала неможливою. У зв'язку з чим просили суд стягнути на користь ПП «Комплексавтодор» з ОСОБА_2, ПрАт «СК»Україна» страхове відшкодування в розмірі 50000,00 грн., 9861,64 грн. пені, 8340,27 грн. інфляційних витрат та 834,25 грн. три відсотки річних; стягнути на користь ПП «Комплектавтодор» з ОСОБА_2 43588,90 грн. в якості відшкодування завданої майнової шкоди - 800,00 грн. за проведення по справі товарознавчого дослідження,5247,31 грн. інфляційних витрат та 492,53 грн. три відсотки річних; вирішити питання щодо розподілення судових витрат по справі.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 02 червня 2015 року позовні вимоги приватного підприємства «Комплектавтодор» до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхової Компанії «Україна», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено. Стягнуто з ПрАт «СК «Україна»» ( , 02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г) на користь приватного підприємства «Комплектавтодор» 50 000,00 грн. страхового відшкодування; 9861,64 грн. пені; 8340,27 грн. інфляційних витрат та 834,25 грн. три відсотки річних. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного підприємства «Комплектавтодор» 43588,90 грн. завданої майнової шкоди; 800,00 грн. вартості проведеного авто-товарознавчого дослідження; 5247,31 грн. інфляційних витрат та 492,53 грн. три відсотки річних. Стягнуто з ПрАТ «СК «Україна»» ( , 02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г) на користь приватного підприємства «Комплектавтодор» понесені позивачами по справі та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 518,02 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь приватного підприємства «Комплектавтодор» понесені позивачами по справі та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 443,89 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку,що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні представник відповідача надавав суду свої пояснення щодо обставин справи.

Колегія суддів вважає,що відповідач ОСОБА_4,який був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи не зявився в суд апеляційної інстанції без поважних причин,не надав жодного доказу на підтвердження поважності причини не явки до суду,не направив свого представника, ОСОБА_5,який раніше приймав участь у розгляді справи у суду апеляційної інстанції,у звязку із чим на думку колегії суддів є підстави закінчити розгляд справи без участі відповідача.

Як вірно встановлено судом першої інстанції 18.04.2014 року ОСОБА_2 на 100+1 км. автодороги Цюрупинськ-Гола Пристань-Скадовськ, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не оцінивши належним чином дорожню обстановку, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, через що сталося зіткнення із автомобілем НОМЕР_2, який належить ПП «Комплектавтодор» та пошкодив вказаний автомобіль .

Як вбачається з дослідженого судом першої інстанції свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 509981,транспортний засіб «Hyndai Sаnta Fe 7» д.н. НОМЕР_4, з травня 2011 року належить ПП «Комплектавтодор» .

Згідно звіту про оцінку вартості збитку заподіяного транспортному засобу позивачів,вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача складає 113 660,88 грн.,при цьому вартість проведеного дослідження заподіяних збитків складає 800 грн.

Згідно акту виконаних робіт від 24.06.2014 року із відміткою про оплату за такі роботи,а також наданих товарних чеків від 24.06.2014 року,позивачами на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу після ДТП було витрачено - 93 588,9 грн.,на відшкодуванні якої і наполягають позивачі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції,відповідно до наданого позивачем витягу,транспортний засіб,яким керував відповідач-1 було застраховано полісом серії АС № 3989698,який був діючим станом на 18.04.2014 року. Крім,того,позивачем на адресу відповідача-2 26.06.2014 року та 14.10.2014 року направлялись відповідні вимоги про сплату страхового відшкодування разом із документами з приводу настання страхового випадку,проте відповіді не отримано.

Як вбачається з матеріалів справи,відповідно до розяснень п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р., № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Крім того,як вірно встановлено судом першої інстанції, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК,пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно п.п.9.1.,9.2.,9.4. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою сумою є грошова сума, у межах якої страховик зобов язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у такому договорі.

Порядок отримання страхового відшкодування потерпілим встановлено п.п.35.1, 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За приписами ст.22 ЦК України до збитків відносяться витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом,іншим обєктом,використання зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином,враховуючи вище встановлені судом першої інстанції обставини заподіяння пошкоджені транспортному засобу належному позивачу, а також обставини здійснення позивачем витрат на відновлення попереднього стану транспортного засобу, зокрема те, що особа. яка здійснювала такі витрати згідно досліджених судом квитанції, відповідно до дослідженої судом довідки позивача від 27.02.2015 року № 87 витрачала кошти, отримані саме від позивача на вказані цілі, а також враховуючи вище встановлені судом обставини виникнення цивільно-правової відповідальності, суд першої інстанції на думку колегії суддів, обгрунтовано приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення фактичних витрат по справі.

Окрім того,відповідно до п. 36.5. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховуються пеня. .

Також,згідно ст.625 ЦК України за прострочення грошового зобов язання, окрім як інфляційних витрат сплачується 3% річних від простроченої суми.

Як вбачається з матеріалів справи,строк прострочення виконання грошового зобовязання з 26.09.2014 року,тобто з наступного дня за останнім днем добровільного виконання такого зобовязання до 15.04.2015 року, тобто до дня до якого позивачі вказують про невиконання грошового зобовязання відповідачем-2, кількість днів прострочення становить 203 дні.

Таким чином,на думку колегії суддів,беручи до уваги кількість днів прострочення виконання грошового зобовязання між позивачем та відповідачем-2 по справі, а також встановлені облікові ставки НБУ у розглядуваний період, а саме у період з 25.09.2014 року по 12.11.2014 року 12,50%, з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року - 14,00 %, у період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року 19,50 %, за період з 04.03.2015 року по 15.04.2015 року 30,00 %,, а також враховуючи визначений позивачами строк невиконання грошового зобовязання перед ними з боку відповідача-1 по справі, за період з 02.12.2014 року, а саме від часу звернення позивачів до суду по 15.04.2015 року, коли грошове зобовязання так і не було виконано в добровільному порядку, що складає 135 днів, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі також і в частині штрафних санкції заявлених позивачами.

Як вбачається з матеріалів справи, було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу,проведення якої неможливе на підставі повідомлення судового експерта-товарознавця,оскільки автомобіль позивача на час розгляду справи апеляційним судом був відремонтований.

Питання щодо розподілення судових витрат по справі суд першої інстанції вирішив із урахуванням приписів ст.88 ЦПК України.

Таким чином,колегія суддів вважає,що суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.88,303,307,308 ЦПК України,колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді