Провадження № 22-ц/773/1822/15 Категорія: 47 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів Лівандовської-Кочури Т.В., Овсієнка А.А.,

при секретарі Кирилюку О.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2015 року позов в даній справі задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську споруду (гараж), що розташована по вул.Прилуцькій,6 в с.Підгайці Луцького району відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.08.2015 року та привести належну ОСОБА_1 земельну ділянку у первинний стан згідно державного акту на право власності на землю серії ЯД №324830 від 24.09.2008 року.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3 195,60 грн. судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Покликаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В суді апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_2І, ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній наведених.

Позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і ці обставини підтверджені матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 324830 від 24.09.2008 року на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0803 га. у с.Підгайці Луцького району (а.с. 6).

Суміжним землекористувачем є відповідач ОСОБА_2, якій згідно Державного акту на право власності на землю серії АГ № 068414 від 22.01.2007 року належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га. у с. Підгайці Луцького району (а.с. 45).

З повідомлення №435 від 27.06.2013 року Луцького міськрайонного відділу Державної служби України з надзвичайних ситуацій Управління ДСНС України у Волинській області вбачається, що при проведенні перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 під час будівництва господарської споруди порушені вимоги пожежної безпеки в галузі будівництва, а саме не забезпечена протипожежна відстань до сусідньої господарської споруди ОСОБА_1 за адресою с.Підгайці, вул.Прилуцька,6. За результатами перевірки ОСОБА_3 винесено припис на усунення даного порушення (а.с. 8).

За результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області №01-22/1310 від 12.05.2014 року встановлено самовільне зайняття земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 суміжним землекористувачем ОСОБА_2 площею 0,0016 га (а.с. 12).

Також працівниками інспекції державної архітектурно-будівельного контролю у Волинській області 05 липня 2013 року було проведено перевірку дотримання вимог закону з будівництва гаража в с.Підгайці Луцького району по вул.Прилуцькій,8-Г, під час якої виявлено, що проводиться реконструкція гаража без зареєстрованого повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 10).

Після притягнення відповідача за вказані порушення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по реконструкції гаража, який погоджено відділом містобудування 09.09.2013 року, та 24.09.2013 року подано в інспекцію повідомлення про початок виконання будівельних робіт (а.с. 11).

З проекту забудови, який міститься в будівельному паспорті вбачається, що стіна гаража проходить по межі земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_1

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №7378-7379 від 12.08.2015 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, стверджено, що споруда, збудована відповідачами як гараж, відповідає проектній документації на його будівництво, проте не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва. Наявне порушення в розміщенні досліджуваного гаража на земельній ділянці ОСОБА_2, а саме, приміщення гаража запроектовано по межі земельної ділянки, що є порушенням вимог п.3.25 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень».

Досліджувана споруда (гараж), який належить ОСОБА_2 частково, а саме: три кв.м. знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 (а.с. 75).

Ці обставини підтверджується також схемою накладання земельних ділянок, які належать сторонам (а.с. 76).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що реконструкцією гаража відповідачем ОСОБА_2 порушені законні права позивача на користування належною їй земельною ділянкою у звязку з тим, що частина гаража знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_1 без погодження з нею як суміжнім землекористувачем, приміщення гаража всупереч будівельних норм і правил спроектовано по межі земельних ділянок, відповідач відмовляється привести свою нерухомість відповідно до норм і правил, визначеними державними санітарними нормами і правилами, а тому відповідач ОСОБА_2 як власник будинковолодіння і земельної ділянки по вул.Прилуцькій,8-Г у с.Підгайці слід зобовязати знести за власний рахунок самочинно збудовану господарську споруду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта.

Відповідно до зазначених норм забудовою, що здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил вважається забудова, яка хоч і здійснюється на підставі проекту, але з порушенням державних будівельних норм і санітарних правил. Тобто, самочинним також є будівництво (реконструкція) нерухомості хоч і на підставі проекту, але за наявності порушень зазначених норм і правил як у самому проекті, так і при будівництві.

Відповідно до п.3.25 Державних будівельних норм 360-92* «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» для догляду за будівлями здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої контрольної точки треба приймати не менше 1,0 м. При цьому, повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель, та територію суміжних ділянок.

Дослідженими в судовому засіданні доказами: висновком судово-будівельної експертизи, висновками відділу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, інспекції сільського господарства, схемою накладання земельних ділянок вбачається, що реконструкція гаража проведена з істотними порушеннями будівельних норм і правил, частково гараж побудовано на земельній ділянці, що належить позивачу.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про істотне порушення прав власності позивача на землю, так як позбавляє її права користуватися належною їй земельною ділянкою. Також створює для позивача незручності як в користуванні земельною ділянкою, так і в користуванні будинком.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та вищезазначених правових норм ОСОБА_1 як власник земельної ділянки, права якої порушені реконструкцією гаража, має право звертатися до суду з вимогою про знесення цієї будівлі.

У звязку з тим, що відповідач відмовляється від перебудови гаража, тому суд правомірно ухвалив рішення про знесення цього обєкта нерухомості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не застосовані норми ст.391 ЦК України, які підлягають застосуванню при вирішенні зазначеного спору не заслуговують на увагу, оскільки при ухваленні рішення суд керувався ст.391 ЦК України, про що свідчить зміст рішення суду.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності законних підстав для задоволення позову, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: