АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/9005/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Антипова Л.О.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю компанія «Строма» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 січня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 січня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю компанія «Строма» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У мотивування вимог посилався на те, що 16 січня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» задоволені частково, стягнуто солідарно з ТОВ компанії «СТРОМА» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість по договору кредиту в сумі 9 332 006,37 грн та третейський збір в сумі 25 500 грн.

Рішення третейського суду прийнято в спорі без належного оформлення третейського застереження, тобто у спорі, не передбаченому третейською угодою, що є підставою для його скасування відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України.

У третейському застереженні, яке встановлено у Договорі кредиту №805/6/18/6-128 від 20.10.2006 року та Договорі поруки №805/13/26/6-1628 від 20.10.2006 року, не регламентовано порядок звернення до третейського суду та процедура розгляду справи у ньому, також не встановлено, що регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків є невід'ємною частиною третейського застереження.

Окрім того, регламент не був наданий у якості додатків до Договору кредиту та Договору поруки, а тому ТОВ «Компанія «Строма» та ОСОБА_2 не були належним чином ознайомлені з регламентом даного третейського суду.

З урахуванням наведеного, просив суд скасувати рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 січня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю компанія «Строма» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2, учасники третейського розгляду: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю компанія «Строма» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 січня 2015 року відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою скасувати рішення третейського суду.

Зазначає, що рішення третейського суду прийнято у спорі без належного оформлення третейського застереження, зокрема, у третейському застереженні, яке встановлено у Договорі кредиту №805/6/18/6-128 від 20.10.2006 року та Договорі поруки №805/13/26/6-1628 від 20.10.2006 року, не регламентовано порядок звернення до третейського суду та процедура розгляду справи у ньому, також не встановлено, що регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків є невід'ємною частиною третейського застереження.

Вказує, що регламент не був наданий у якості додатків до Договору кредиту та Договору поруки, а тому ТОВ «Компанія «Строма» та ОСОБА_2 не були чином ознайомлені з регламентом даного третейського суду.

Суд першої інстанції не надано оцінки тому, що ОСОБА_2 в результаті розгляду справи третейським судом позбавлена можливості належного судового розгляду, передбаченого ст. 55 Конституції.

Крім того, при розгляді справи суд не повно та всебічно з»ясував дійсні обставини, допустив порушення норм процесуального права, оскільки ухвалу суду не оголосив під звукозапис 22.04.2015 року.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 про отримання поштового повідомлення 10.07.2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Укрсоцбанк», вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції підставно виходив з її недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Судом установлено, що 20 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та Товариством з обмеженою відповідальністю компанія «Строма» в особі директора ОСОБА_2 укладено Договір кредиту №805/6/18/6-128, згідно якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 1 888 667 доларів США (а.с. 5).

20 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №805/13/26/6-1628, згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №805/6/18/6-128 від 20.10.2006 року (а.с. 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

У ч. 1, 9 ст. 12Закону України "Про третейські суди" зазначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Згідно п. 6.2 Договору кредиту у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (а.с. 12).

Аналогічні положення зазначені в п. 5.2 Договору поруки (а.с. 32).

Тобто Договір кредиту та Договір поруки містять третейське застереження щодо вирішення спорів третейськими суддями Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що рішення третейського суду прийнято у спорі без належного оформлення третейського застереження, оскільки у третейському застереженні не регламентований порядок звернення до третейського суду та процедура розгляду справи у ньому, а також не встановлено, що регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків є невід'ємною частиною третейського застереження, з огляду на таке.

Згідно ч. 4, 5 ст. 10 Закону України "Про третейські суди"порядок та правила розгляду справ у постійно діючих третейських судах встановлюються цим Законом та регламентом третейського суду.

Регламент третейського суду повинен визначати порядок та правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, правила вирішення спорів третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції третейського суду цим Законом. Регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені цим Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідними для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про третейські суди"якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських баків є загальнодоступним актом, а сама по собі вказівка в Договорі кредиту та Договорі поруки на конкретний третейський суд відповідно до ст. 12 Закону України «Про третейські суди» дає підстави вважати, що регламент є його невід'ємною частиною.

Саме склад суду, визначений третейською угодою, і розглядав спір між сторонами, що свідчить про відсутність порушень умов визначених у договорах, при розгляді справи.

Отже посилання апелянта на те,що регламент не був наданий у якості додатків до Договору кредиту та Договору поруки, а тому ТОВ «Компанія «Строма» та ОСОБА_2 не були чином ознайомлені з регламентом даного третейського суду не є підставою для скасування ухвали.

Не відповідає матеріалам справи посилання апелянта на те, що ухвала суду першої інстанції 22.04.2015 року проголошувалась без ведення звукозапису, оскільки ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2015 року виправлено описку в ухвалі суду від 22.04.2015 року та зазначено дату проголошення ухвали 23.04.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абзац 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 року №3-рп/2004.

Діяльність третейського суду регламентована спеціальним Законом України «Про третейські суди» і розгляд справ, визначених цим законом, третейським судом не суперечить ст. 55 Конституції України.

Суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на суть постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді