НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 серпня 2015 рокуСправа № 322/320/15-ц

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Блажко О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

до: ОСОБА_1

про: стягнення заборгованості.

24.03.2015 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд: стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP62860725 від 14.10.2006, яка складається з наступного: 2554,21 грн. заборгованість за кредитом; 12 166,58 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 25 063,96 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина); 1989,24 грн. (процентна складова).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Відповідно до укладеного договору № DNH4KP62860725 від 14.10.2006 відповідач отримав кредит у розмірі 2652,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідач належним чином не виконував своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20.02.2015 він має заборгованість у розмірі 42 273,99 грн.

Виходячи з наведеного, посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України та умови договору, позивач просив задовольнити його вимоги.

У судове засідання представник позивача не прибув, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та заперечень проти позову.

Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України та з огляду на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В судовому засіданні 19.08.2015 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

встановив:

14.10.2006 між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі, було укладено кредитно-заставний договір, який складається із заяви клієнта, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умови), Тарифів, що підтверджується заявою відповідача від 14.10.2006 № DNH4KP62860725, витягом зі Статуту (нова редакція) Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Згідно із заявою від 14.10.2006 № DNH4KP62860725 відповідач отримав кредит в сумі 2 652,00 грн. на строк 24 місяці, по 14.10.2008 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Відповідно до умов вищезазначеної заяви погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 142,11 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат, згідно з Умовами.

Згідно з п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 6,00% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Пунктом 5.1 Умов передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 5.3 Умов визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання за договором № DNH4KP62860725 від 14.10.2006, внаслідок чого у нього станом на 20.02.2015 виникла заборгованість: за кредитом 2554,21 грн.; за процентами за користування кредитом 12 166,58 грн.; пеня 25 063,96 грн.; штраф 500,00 грн. (фіксована частина), що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості.

Щодо штрафу у розмірі 5 % від суми заборгованості, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання, може забезпечуватися неустойкою.

За визначенням частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Отже, як штраф, так і пеня обчислюються у процентному відношенні до суми грошового зобовязання.

Проте, як вбачається з доданого до позовної заяви розрахунку, позивач, всупереч наведеним нормам ЦК України, визначаючи розмір штрафу у вигляді 5% від суми заборгованості, включив до загальної суми заборгованості відповідача суму пені, тобто нарахував неустойку на неустойку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що розмір штрафу у 5 % від суми заборгованості, передбаченого п. 5.3 Умов, має дорівнювати: 2554,21 грн. (заборгованість за кредитом) + 12 166,58 грн. (заборгованість за відсотками) = 14 720,79 грн.*5% = 736,04 грн. Загальна сума штрафів, передбачених цим пунктом Умов становить: 500,00 грн. + 736,04 = 1236,04 грн.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача становить: 2554,21 грн. + 12 166,58 грн. + 25 063,96 грн. + 1236,04 грн. = 41 020,79 грн.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі про відкриття провадження у даній справі, не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню на суму 41 020,79 грн.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До позовної заяви додано платіжне доручення від 02.03.2015, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 422,74 грн., отже, враховуючи часткове задоволення позову на суму 41 020,79 грн., що становить 97,04 % від заявленої позивачем суми, розмір судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 422,74 грн.*97,04 % = 408,45 грн. Також, позивачем підтверджено понесені ним судові витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 330,00 грн. (платіжне доручення від 20.07.2015, а.с. 31).

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223 226, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором № DNH4KP62860725 від 14 жовтня 2006 року в розмірі 41 020,79 грн. (сорок одна тисяча двадцять гривень 79 коп.), а саме: 2 554,21 грн. заборгованість за кредитом; 12 166,58 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 25 063,96 грн. пеня; 1 236,04 грн. штрафи.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570) судовий збір в сумі 408,45 грн. (чотириста вісім гривень 45 коп.), а також витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 330,00 грн. (триста тридцять гривень 00 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Гасанбеков