Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2015 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Василенко В.В.

при секретарях Демиденко Л.В., Кикоть А.О.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Єлизаветівка, вул. Шевченка, 35б, кадастровий номер: :05:001:0038, площею 0,5247 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № САС 866582 від 30.04.2013 року.

Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача по справі ОСОБА_6О, який 20 травня 2010 року придбав житловий будинок в с. Єлизаветівка Черкаського району Черкаської області по вул. Шевченка, 3

У квітні 2012 року відповідач почав будівництво сараїв з гаражем, що відповідно до плану забудови земельної ділянки повинні знаходитись на відстані 1 м. від межі сусідньої земельної ділянки. Проте ОСОБА_6 здійснив будівництво з порушенням будівельних норм, внаслідок чого сараї та гараж розташовані на земельній ділянці позивачки, що не дає можливості обслуговувати належну земельну ділянку позивачки. Крім того, актом перевірки інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю, встановлено, що спірні будівлі, побудовані відповідачем, знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_5 у звязку з чим позивачка не має змоги користуватися належною земельною ділянкою в повному обсязі.

Відповідач здійснював будівництво сараю без жодного дозвільного документу, на землі, яка не відведена для цієї мети.

Згідно п. 3.25 норм ДБН 360-92, затверджених Наказом Держкоммістобудування 17 квітня 1992 № 44 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

На підставі вище сказаного позивачка просить суд зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_5 земельною ділянкою, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Єлизаветівка, вул. Шевченка, 35б, звільнивши її шляхом знесення гаражу літ. «Б» та сараю літ. «б», розташованого за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Єлизаветівка, вул. Шевченка, 37, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову і суду пояснив, що 25 листопада 2014 року Апеляційним судом Черкаської області прийнято рішення, яким позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 скасовано рішення Будищенської сільської ради Черкаського району № 13-3 від 19 жовтня 2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою, що посвідчують право на земельну ділянку громадянці ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства площею 0,5247 в с. Єлізаветівка вул. Шевченка, 35б в частині надання ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства пл. 0,5247, прибудинкова територія 0,1784, під житловим будинком 0,010 га. по фактичному користуванню за вказаною адресою та в частині віднесення земельної ділянки площею 0,5247 га до категорії земель сільськогосподарського призначення.

За договором купівлі-продажу від 20 травня 2010 року ОСОБА_6 придбав житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями й спорудами, а саме: житловий будинок з прибудовою літ. «А-1» матеріал стін: ракушняк, обкладений цеглою, загальною площею 51,7 кв. м. житловою площею 11,5 кв. м., господарські та побутові будівлі й споруди: погріб «В», гараж «Б», вбиральня «Г», сараї «Д», «б», «б» та огорожа «1», що розташована на земельній ділянці площею 0,2500 га. по вул. Шевченка, 37 у с. Єлизаветівка, Черкаському району.

Вважає, що позивач набув права власності на будівлі, що є предметом спору на законних підставах, а земельна ділянка позивача накладалась на ділянку відповідача помилково тому спірні будівлі гараж літ. «Б» та сарай літ. «б» існували на час придбання ОСОБА_6 житлового будинку з надвірними спорудами, тобто до 20 травня 2010 року, тому в позові прохає відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав та інтересів фізичної чи юридичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником домоволодіння по вул. Шевченка, 35б, с. Єлизаветівка, Черкаського району Черкаської області.

ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2010 року набув право власності на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, а саме: жилий будинок з прибудовою під літ. «А-І, а» матеріал стін: ракушняк, обкладений цеглою, загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 11,5 кв.м., господарські та побутові будівлі та споруди: погріб «В», гараж «Б», вбиральня «Г», сараї «Д», «б», «б?», огорожа «1», що розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га по вул. Шевченка, 37 у с. Єлизаветівка Черкаського району. З технічного паспорта на домоволодіння, що надавався нотаріусу під час укладання договору купівлі-продажу, вбачається, що спірні будівлі існували на момент укладання договору купівлі-продажу та розташовувались на земельній ділянці, що перейшла в користування відповідачеві.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку ОСОБА_5В.) серія САС 866582 від 30 квітня 2013 року скасоване рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2014 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року (залишеною без змін ухвалами апеляційного та Вищого адміністративного судів) визнано протиправним припис інспекції ДАБК від 11 березня 2014 року № 47. Зазначеним судовим рішенням також встановлено, що ремонт спірного обєкта нерухомості здійснено ОСОБА_6 зі збереженням геометричних розмірів гаража-сараю відносно сусідньої земельної ділянки.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду дали показання, що будівлі сарай і гараж, що знаходяться на подвірї домоволодіння відповідача ОСОБА_6 і які знаходяться на межі із земельною ділянкою ОСОБА_5 були побудовані ще до 1989 року, коли власником даного домоводіння був ОСОБА_9

Крім цього, судом встановлено, що на час розгляду даного позову є наявність невирішеного спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо права користування суміжними земельними ділянками.

Таким чином на час розгляду справи не вирішене питанні про встановлення меж між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тому місце знаходження будівлі спірного гаража-сараю на земельній ділянці ОСОБА_5, належними і допустимими доказами не підтверджується, з урахуванням того, що припис інспекції ДАБК у Черкаській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності скасовано судовими рішеннями з підстав наявності спору між сторонами щодо користування земельними ділянками.

Судом встановлено, що відповідач провів лише ремонт гаражу-сараю на тому самому фундаменті, який вже існував на момент укладення ним договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 травня 2010 року.

Належних доказів які б свідчили про будівництво нової споруди чи про реконструкцію або перебудову існуючого гаража-сараю на новому фундаменті позивач суду не надав.

Клопотання про проведення судово-будівельної експертизи для встановлення часу та можливого перенесення фундаменту спірних будівель представники сторін суду не надавали.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено факту будівництва спірного гаража-сараю на її земельній ділянці, а наявність невирішеного спору між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо права користування суміжними земельними ділянками свідчить про передчасність поставлення позивачкою питання про знесення будівель належних відповідачу ОСОБА_6

В даному судовому засіданні не спростовано інших зауважень наведених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року. Натомість відповідач довів правомірність володіння ним спірними обєктами нерухомості, оскільки вони набуті в установленому законом порядку та право на них внесено до державного реєстру речових прав, а отже це майно не може вважатися самовільно збудованим.

Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну їм оцінку, приходить до висновку що позов не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 373, 375, 376, 386, 391 ЦК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10