АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Левенця Б.Б.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Садівниче товариство «Придністровський-2», ОСОБА_3, про встановлення факту сумісного проживання, поділ майна та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/11544/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сизова Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Садівниче товариство «Придністровський-2», ОСОБА_3, про встановлення факту сумісного проживання, поділ майна.

Скасовано ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року та 27 жовтня 2006 року.

Знято арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1, меблі та предмети домашнього вжитку, що знаходяться в зазначеній квартирі, а саме: м'який куточок зі спальними кріслами, м'який куточок зеленого кольору з геометричним малюнком, телевізор «Soni» (три нітрон діаг. 0,75), стіл овальний розкладний, 11 стільців, стіл журнальний, тумбу під телевізор, комп'ютерний стіл, три люстри, шість бра; земельну ділянку розміром 0,0664 га по АДРЕСА_3 в м. Києві та незакінчений будівництвом будинок з окремо збудованою сауною на цій ділянці.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив зупинити виконання ухвали суду першої інстанції до вирішення справи в Вищому Спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Зазначає, що немає доступу до земельної ділянки розміром 0,0664 га по АДРЕСА_3 в м. Києві та незакінченого будівництвом будинку з окремо збудованою сауною на цій ділянці, і в нього є підстави вважати, що відповідач може розпорядитися вказаним майном на власний розсуд, що може утруднити чи зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання особисто ОСОБА_2, ОСОБА_1, представник Садівничого товариства «Придністровський-2», ОСОБА_3, не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, в лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Садівниче товариство «Придністровський-2», ОСОБА_3, про встановлення факту сумісного проживання, поділ майна. З урахуванням уточнених позовних заяв, просив встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю з березня 2001 року по січень 2006 року, визнати придбане в цей час майно спільною сумісною власністю, визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири, земельної ділянки, будинку та кухні-сауни, інші предмети домашнього вжитку, а в зв'язку з неможливістю поділу майна в натурі стягнути на його користь 1/2 частину коштів в сумі 1 497 519,00 грн.

В ході судового розгляду за заявами ОСОБА_1 було забезпечено позов, шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2, меблі та предмети домашнього вжитку, що знаходяться в зазначеній квартирі, а саме: м'який куточок зі спальними кріслами, м'який куточок зеленого кольору з геометричним малюнком, телевізор «Соні» (тринітрон діаг. 0,75), стіл овальний розкладний, 11 стільців, стіл журнальний, тумбу під телевізор, комп'ютерний стіл, 3 люстри, 6 бра ( т.8, а.с.116).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2006 року накладений арешт на земельну ділянку розміром 0,0664 га по АДРЕСА_3 в м. Києві та незакінчений будівництвом будинок з окремо збудованою сауною на цій ділянці (т.8, а.с.120-121).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 травня 2015 року, відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Садівниче товариство «Придністровський-2», ОСОБА_3, про встановлення факту сумісного проживання, поділ майна та позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ майна (т.8, а.с.1-6, 105-112).

14 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_2, скасував ухвали суду від 11 травня 2006 року та від 27 жовтня 2006 року та зняв накладений ними арешт.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно з ч.6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Суд може після ухвалення судового рішення постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, врахувавши, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, було відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Садівниче товариство «Придністровський-2», ОСОБА_3, про встановлення факту сумісного проживання, поділ майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд помилково зазначив про скасування ухвал від 11 травня 2006 року та від 27 жовтня 2006 року, що виходить за межі компетенції суду першої інстанції, визначеної ЦПК України.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції мав скасувати заходи забезпечення позову вжиті зазначеними ухвалами.

Оскаржуючи ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року ОСОБА_1 просив суд зупинити її виконання до вирішення справи в Вищому Спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Проте, згідно зі ст. 307 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні такі повноваження.

Таким чином, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року змінити.

Абзац другий резолютивної частини викласти в наступній редакції.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року та 27 жовтня 2006 року.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Б.Б.Левенець