Справа № 159/4262/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Восковська О.А.
Провадження № 22-ц/773/1870/15 Категорія: 27 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар Вергун Т.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення сум банківських вкладів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення сум банківських вкладів відмовлено.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути суму вкладів 538551,23 грн..

В даному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає матеріалам справи, що 25.11.2014 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) №009-02505-251114 «ОСОБА_3 2014 для пенсіонерів» (ОСОБА_3 4) на суму 17000 доларів США, подавши того ж дня заяву про переказ вказаних коштів, процентна ставка на суму вкладу становила 11,25% річних, і того ж дня кошти були залучені банком, строк залучення такого вкладу встановлено до 30 листопада 2015 року. Крім того, 06.01.2015 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) №001-02504-060115 «Найкращий від Миколая» на суму 8000 євро під 4,5% річних, строк залучення вкладу до 05 липня 2015 року. Зазначену суму вкладу було залучено 06.01.2015 року на рахунок відповідача згідно платіжного доручення в іноземній валюті шляхом переказу коштів.

Також встановлено, що позивачу повернуто частину коштів по депозитному вкладу №001-02504-060115 «Найкращий від Миколая», а саме коштів в сумі 159544,86 грн. через відділення Приватбанку шляхом перерахування коштів у жовтні 2015 року на картковий рахунок позивача №3070, а також виплату коштів пенсії та відсотків по вкладах на загальну суму 40455,14 грн. в червні 2015 року, шляхом перерахування вказаних коштів на карткові рахунки позивача в Праватбанку. Виплачено та отримано позивачем від відповідача через Фонд гарантування вкладів фізичних осіб граничної виплати в розмірі 200000 грн. (159544,86+40455,14=200000).

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Як убачається із наданої Тимчасовою адміністрацією ПАТ «Дельта Банку» на адресу ОСОБА_1 довідки №05-3085697 від 17.09.2015 року позивачу було відкрито в АТ «Дельта Банк» депозитні рахунки №009-02505-251114 «ОСОБА_3 2014 для пенсіонерів» (ОСОБА_3 4) та №001-02504-060115 «Найкращий від Миколая» і станом на 17.09.2015 року залишок коштів на таких рахунках складав відповідно 17000 доларів США та 8000 євро.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, ч.1 ст.36 цього Закону встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з п.п. 1, 2 ч.5 ст.36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно із п.1 ч.6 ст.36 цього Закону обмеження встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (ч.1 ст.26 Закону України).

Відповідно до ч.2 ст.26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із ч.ч. 2, 3, 5 ст.27 цього Закону уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З огляду на положення п.п. 1, 2 ч.5 ст.36 та п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задоволення вимог кредиторів за договорами банківського рахунку підлягають задоволенню в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

З матеріалів справи убачається, що банк у встановлені строки виконав розпорядження власника банківського рахунку про переказ коштів на рахунок у інший банк.

Проте у період строку невиконання зобовязання у банку боржнику запроваджено заходи відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які встановлюють визначені обмеження у звязку із фактом запровадження таких заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи ту обставину, що у банку було запроваджено тимчасову адміністрацію, а згодом прийнято рішення про ліквідацію банку, то захист інтересів позивача повинен відбуватися, виходячи з положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до витягу з «Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», позивача включено до переліку осіб, чиї вимоги є акцептованими та вони мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Згідно із цим витягом підтверджено право позивача на отримання 200000 грн.

Інша частина вкладу відповідно до п.4 ч.1 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» віднесено до 4 черги вимог кредиторів, якою передбачено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів.

Тобто, якщо вимога кредитора перевищує розмір гарантованої суми компенсації, така залишкова вимога відносить до спеціальної черги вимог, питання про задоволення яких переноситься на майбутнє. Після задоволення вимог кредиторів 1-3 черг за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, будуть задоволені вимоги кредиторів 4 черги за рахунок залишкових коштів пропорційно сумі вимоги, що визначено ч.4 ст.52 цього Закону.

Така вимога не є безумовною і її задоволення у повному обсязі залежить від обставин, що визначені ч.4 ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, у звязку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема, положення ЦК України про зобовязання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: