Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Ревуцький С.І. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 310/6340/14
01 вересня 2015 року Справа № 22ц/778/ 2915/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Боєва В.В., Дзярук М.П.

секретар - Остащенко О.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Бердянської міської ради на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бердянської міської ради Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та Бердянської міської ради Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його тітка - ОСОБА_3. Після смерті тітки відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Він та його брат відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцями. В встановлений законом строк, з заявою за прийняттям спадщини до нотаріальної контори він не звернувся, оскільки хворів. Тому просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.03.2015 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі Бердянська міська рада Запорізької області, посилаючись на те, що суд неправильно з'ясував обставини спору, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивач, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Як видно із матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, яка є тіткою заявника, після її смерті відкрилася спадщина на майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.45).

Позивач та відповідач ОСОБА_1 є племінниками померлої (а.с.34,35,36,37,39).

Норми ст.1220 ЦК пов'язують відкриття спадщини з фактом (часом) смерті спадкодавця.

Також судом з'ясовано, що після спливу строку визначеного для прийняття спадщини заявник звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.69).

Суд зазначає, що для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємець за заповітом або за законом, має прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК).

Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори спадкоємцем особисто.

Згідно ст.41 Закону України "Про нотаріат" нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом чи посадовою особою органів місцевого самоврядування, за винятком випадків, передбачених статтями 9, 55, 60, 65, 66, 70-73, 85, 93 і 103 цього Закону, та інших випадків, передбачених законодавством України.

Отже, заявник мав змогу за місцем свого проживання у нотаріуса скласти заяву про прийняття спадщини та поштою чи у інший спосіб направити завірену нотаріусом відповідну заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

В такому разі, доводи позову та скарги щодо труднощів переїзду до м.Бердянська задля подання заяви про прийняття спадщини не є виправданими.

Прийняття спадщини - це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду вступити в спадкові права та його цивільне право.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК).

Встановлений законом строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Пропуск цього строку позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна.

Натомість, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК).

У п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Ураховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважність причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори заявник пов'язував з хворобою. При цьому він посилався на медичні довідки, лікарські виписки.

Судом з'ясовано, що спадкодавець пішов із життя ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а отже кінцевим днем для подання заяви про згоду на прийняття спадщини є 04 жовтня 2013 року.

За інформацією яка міститься у виписному епікризі Дніпропетровського обласного клінічного центру кардіології, позивач перебував на лікуванні у згаданій установі з 30.05.2013 року по 24.06.2013 року. Після отримання медичних заходів стан здоров'я був нормалізований й йому були рекомендовані амбулаторні процедури (лікарські рекомендації) щодо дієти та вживання медичних препаратів (а.с.22).

Виражених гострих проявів розпалу хвороби (її рецидивів), несприятливих факторів захворювання після лікування, які б мали несприятливий вплив на організм заявника не встановлено.

До кінцевого строку прийняття спадщини (04.10.2013 року), на лікуванні він не перебував. Лише з 25.10.2013 року по 13.11.2013 року знову лікувався від гепатиту, але це мало місце після спливу строку встановленого для прийняття спадщини (а.с.25).

Як висновок, позивач не мав у той час об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, викликаних хворобою.

Суд першої інстанції, зазначені обставини не врахував, а тому, на думку колегії суддів, скарга є обґрунтованою.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.03.2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені заявленого у справі позову відмовити.

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: