Провадження № 2-н/263/890/2015
УХВАЛА

01 вересня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Житло-22» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2323,04 гривень за період з 01.09.2011 року по 31.07.2015 року, суму інфляційних втрат в розмірі 1562,51 гривень, три проценти річних в розмірі 167,72 гривень, а також витрати на сплату судового збору в сумі 121,80 грн.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно з п. 9 постанови № 14 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зважаючи на те, що із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що заявник ТОВ «Житло-22» заявив вимоги про стягнення з боржників заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2011 року по 31.07.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, а отже вбачається спір про право, тому суд відмовляє заявникові у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 100-101 ЦПК України, п. 9 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», ст. 257 ЦК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житло-22» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат, трьох процентів річних та витрат на сплату судового збору.

Розяснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житло-22» його право звернутись до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя: О.М. Томілін