У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2013 року, в яке були внесені виправлення ухвалою цього ж суду від 20 грудня 2013 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді інженера з охорони праці Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп».

Зобов'язано Ямпільське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Ямпільський агролісгосп» виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 6 340 грн 39 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць у розмірі 3 170 грн 20 коп. допущено до негайного виконання.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року задоволено клопотання ОСОБА_2 та представників Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» про визнання мирової угоди.

Скасовано рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2013 року та ухвалу цього ж суду від 20 грудня 2013 року.

Визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та представниками Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп».

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що після постановлення апеляційним судом ухвали від від 13 лютого 2014 року про визнання мирової угоди 4 червня 2015 року Ямпільське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Ямпільський агролісгосп» сплатило йому борг із заробітної плати в сумі

10 929,05 грн., в тому числі заробітну плату за робочі дні: 17 вересня 2013 року,

30 вересня 2013 року та 1 жовтня 2013 року, а також перерахувало йому електронні перекази, серед яких була компенсація за несвоєчасно сплачену заробітну плату за 30 вересня 2013 року, визнавши, тим самим, що позивач не вчиняв прогул

30 вересня 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 липня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся в касаційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Сумської області від 30 липня 2015 року саме 18 серпня 2015 року (штемпель на конверті), а отже у строк, визначений ст. 325 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу апеляційного суду Сумської області від 30 липня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2014 року про затвердження мирової угоди, апеляційний суд, врахувавши, що у визнаній апеляційним судом мировій угоді сторін відповідач погодився виплатити позивачу середній заробіток у сумі, визначеній рішенням суду від 10 грудня 2013 року, у розмірі 6340,39 грн, тобто сплатити кошти за весь час вимушеного прогулу, отже, і за 30 вересня 2013 року також, що підтверджує факт того, що позивача було звільнено не за прогул, передбачений п. 4 ст. 40 КЗпП України, а за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, а самому позивачу на той період мало бути відомо, що 30 вересня 2013 року для нього не є днем прогулу, дійшов висновку про те, що вказані у заяві обставини не нововиявленими, оскільки не є істотними, тобто такими, що можуть слугувати підставою для зміни чи скасування ухвали суду, оскільки не впливають на висновки апеляційного суду щодо визнання мирової угоди сторін і закриття у зв'язку з цим провадження у даній справі та не спростовують фактів, покладених в основу такого судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваної судової ухвали убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеної судової ухвали.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк