Справа № 405/4312/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі: Іванову А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради, треті особи: перша Кіровоградська державна нотаріальна контора, управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Кіровоградської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , яким заповіт за життя складено не було.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 заповіт не склав та у нього відсутні спадкоємці за законом першої, другої та третьої черг, а позивач постійно проживав з померлим, тому вважає, що він має право на спадкування за законом в четверту чергу.

Позивач у судове засідання з`явився, позов підтримав, надав пояснення, згідно з якими пояснив, що влітку 2008 року він приїхав до м. Кіровограда, познайомився зі ОСОБА_2 , розповів, що немає в м. Кіровограді житла, він запросив його проживати до себе, оскільки родичів не мав, домовилися, що за оренду квартири кошти платити не буде, але повинен сплачувати за комунальні послуги та купувати ОСОБА_2 продукти харчування, ліки, доглядати за ним, на що він погодився. Про те, що він проживав к квартирі ОСОБА_3 бачили сусіди. Проживаючи в квартирі ОСОБА_4 отримував поштову кореспонденцію. Пішов за контрактом на військову службу, тому що цього бажав ОСОБА_5 . За все сплачував комунальні послуги. Планував відпустку, але не пішов, почав хворіти. З`явився тільки на початку листопада 2013 року, є докази. Коли повернувся до квартири ОСОБА_4 побачив, що квартира, в якій також були його речі опечатана. Вимушений був деякий час проживати у своєї дівчини, а також їздив до рідні у смт. Голованівськ. Будь якої документальної інформації про факт смерті ОСОБА_2 ніде отримати не міг, оскільки не був для нього родичем. Вважав, що оскільки він проживав в одній квартирі разом зі ОСОБА_2 та доглядав за ним, має право на спадщину за законом. В лютому 2015 року звільнився з військової служби, більше приділяє уваги квартирі, проводить ремонти, разом з тим дізнався, що за рішенням суду квартиру визнано відмерлою. Позов просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав письмові заперечення проти позову, відповідно до яких позовні вимоги не визнав, зазначив що Кіровоградська міська рада не є відповідачем у даній справі, пояснив, що позивач, ні в яких відносинах зі ОСОБА_2 не перебував, разом з тим посилався на ст. 392 ЦК України, згідно з якою вказав, що власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Заявив клопотання про залучення до участі у розгляді справи комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна організація № 2 Кіровоградської міської ради» та погодився з необхідністю залучення до участі у розгляді справи управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради, а також підтримав клопотання третьої особи: управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради щодо витребування доказів, у тому числі й про допит свідків на підтвердження заперечень проти позову.

Представник третьої особи: управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради у судове засідання з`явився, надав пояснення згідно з якими, пояснив, що позов вважає необґрунтованим, оскільки вважав, що якщо за комунальні послуги не здійснювалася плата то в квартирі ніхто не проживає.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на початку літа 2008 року, позивач, у віці 15 років прибув до м. Кіровограда, де познайомився зі ОСОБА_2 , який після розмови з позивачем запропонував проживати в його власній квартирі, оскільки позивач у м. Кіровограді на той час власного житла не мав, про що свідчить показання свідка ОСОБА_6 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 23.03.200 року (а.с. 10), виданого Кіровоградською міською радою, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що приблизно в липні серпні 2008 року вона звернулася до свого сусіда ОСОБА_2 для вирішення питання проведення ремонту балкону, оскільки балкон у них з сусідом спільний. В квартирі ОСОБА_2 вона вперше побачила позивача, вони разом обідали. В подальшому вона неодноразово бачила позивача рано вранці та пізно ввечері коли він у формі військовослужбовця виходив з квартири ОСОБА_2 та повертався до його квартири. Після того, як ОСОБА_2 помер,приблизно в листопаді 2013 року позивач з`явився та запитав чому двері квартири опечатані. Позивач ще приходив до квартири, намагався до квартири проникнути. Але квартири залишалася опечатаною. Після смерті ОСОБА_3 , позивач в квартирі робить ремонт. Крім того, позивач суду показала, що приблизно з серпня вересня 2013 року 2013 року вона не бачила позивача в квартирі ОСОБА_3 , проте не стверджувала, що його не було в квартирі ОСОБА_3 . Позивач не рідко приходив з магазину АТБ з продуктами в пакетах, купував харчу коли був живий ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 , повідомила міську раду, що в ОСОБА_3 немає родичів, проте, що позивач в квартирі ОСОБА_3 не проживає не повідомляла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що позивача знає з шкільного віку. Після закінчення школи сам поїхав проживати до м. Кіровограда. Коли проживав у м. Кіровограді то часто, приблизно по декілька разів на тиждень приходив до позивача у квартиру по вул. Є. ОСОБА_9 , це було у 2009 році, зрозумів, що позивач в квартирі ОСОБА_4 проживає, трохи спілкувався з ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , як позивач купував для ОСОБА_4 продукти харчування. Коли помер ОСОБА_5 , позивач попросив допомогти деякі його особисті речі відвести до його дівчини, але пояснив, що йому не відомо щоб ОСОБА_12 змінював після смерті ОСОБА_3 місце проживання. Де навчався позивач в період проживання в квартирі ОСОБА_3 він не знає. Приблизно навесні 2014 року він допомагав позивачу виносити з квартири ОСОБА_3 сміття.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що ОСОБА_2 знав з 2006 року. На початку літа 2008 року до м. Кіровограда приїхав ОСОБА_13 та в цьому ж році він познайомився зі ОСОБА_2 . ОСОБА_2 деякий час зловживав алкоголем, але запросив до себе проживати позивача та через деякий час перестав вживати алкоголь. ОСОБА_2 разом з позивачем ходили до церкви на богослужіння. В 2009, 2010 роках він неодноразово відвідував ОСОБА_4 та бачив, що ОСОБА_13 в його квартирі продовжує проживати. ОСОБА_3 про нього добре відгукувався, своїх дітей у нього не було тому він вважав ОСОБА_12 для себе близькою людиною, казав на позивача: « ОСОБА_14 ». Смірнов довіряв позивачу, оскільки він здійснював за ним догляд, викликав швидку допомогу, звикли один до одного. Правовстановлюючі документи на квартиру ОСОБА_3 віддавав на зберігання ОСОБА_12 . Позивач пішов на службу за контрактом, в цьому не можна було не помітити впливу ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_5 в минулому був військовослужбовцем. В кінці 2013 року він ОСОБА_12 узнав, що ОСОБА_3 помер. За життя ОСОБА_3 своїх родичів не шукав, бажав щоб біля нього проживав позивач, але позивач після його смерті намагався шукати родичів ОСОБА_4 , щоб бути чесним перед собою та пам`яттю ОСОБА_3 . ОСОБА_3 мав намір переписати квартиру на ОСОБА_12 , але не встиг.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що знає позивача з літа 2008 року, коли він почав проживати в квартирі ОСОБА_2 під АДРЕСА_1 . Звертався до позивача у вказану квартиру з проханням допомогти в перестановці меблів, часто спілкувався з позивачем та думав, що позивач проживав у вказаній квартирі завжди, оскільки знав, що позивач там проживає. Приблизно декілька разів на місяць біля квартири з позивачем зустрічався на протязі з 2008 року по теперішній час. Можливо який час не бачив позивача, пояснити не зміг. Заходив до квартири ОСОБА_2 , мііж позивачем та покійним ОСОБА_2 стосунки були теплі та дружелюбні. Коли помер ОСОБА_3 , до нього ніхто з міліції або з житлово експлуатаційної контори не звертався, проте він живе поруч.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що з позивачем особисто не знайома, проте в подальшому показала, що позивача знає, оскільки він приходив до її квартири. ОСОБА_2 знала, оскільки була завдомом будинку в якому вона проживала разом зі ОСОБА_3 та один раз на місяць приходила до ОСОБА_3 до квартири та збирала кошти, інколи на його прохання купувала йому ліки та харчі. Після смерті ОСОБА_3 , двері опечатала міліція. На теперішній час в квартирі ОСОБА_3 поставлені нові двері.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показав, що інформацію про смерть ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_7 приблизно на початку серпня листопада 2013 року, яка сказала, що крім ОСОБА_2 в квартирі ніхто не проживав. Від КРЕПу № 6 надійшла інформація, що квартира вільна і в ній ніхто не проживає. ОСОБА_7 цікавилася чи хто буде проживати в квартирі ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що зі слів свідка ОСОБА_7 в квартирі ОСОБА_2 ніхто не проживав, оскільки вони спростовуються показаннями самої ОСОБА_7 , яка була допитана у судовому засіданні та показала суду, що бачила в квартирі ОСОБА_2 позивача коли вони в домашній обстановці разом обідали. В подальшому вона неодноразово бачила позивача рано вранці та пізно ввечері коли він у формі військовослужбовця виходив з квартири ОСОБА_2 та повертався до його квартири. Після того, як ОСОБА_2 помер, приблизно в листопаді 2013 року позивач з`явився та запитав чому двері квартири опечатані. Позивач ще приходив до квартири, намагався до квартири проникнути. Але квартири залишалася опечатаною. Після смерті ОСОБА_3 , позивач в квартирі робить ремонт. Крім того, позивач суду показала, що приблизно з серпня вересня 2013 року 2013 року вона не бачила позивача в квартирі ОСОБА_3 , проте не стверджувала, що його не було в квартирі ОСОБА_3 . Позивач не рідко приходив з магазину АТБ з продуктами в пакетах, купував харчі коли був живий ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 , повідомила міську раду, що у ОСОБА_3 немає родичів, проте, що позивач в квартирі ОСОБА_3 не проживає не повідомляла.

На адресу місця проживання позивача, а саме: АДРЕСА_2 , на ім`я позивача приходила поштова кореспонденція ( а.с. 16, 45,46), про що свідчать копії конвертів, оригінали яких було оглянуто у судовому засіданні від ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , Кіровоградської обласної організації «Книга пам`яті України».

Про проживання позивача в квартирі ОСОБА_2 та здійснення догляду за ним також свідчить акт виконаних робіт від 15.10.2008 року (а. с. 18), за яким позивач був замовником послуги по встановленню в квартиру ОСОБА_2 бойлера.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що свідчить лист реєстраційної служби міського відділу по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції від 09.06.2015 року, № м 2-04/01304 «Щодо надання інформації» (а.с. 11, 13), а також повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 15 липня 2015 року № 7 (а.с. 43).

Згідно з висновком експерта КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово медичної експертизи» № 991 від 02.11.2013 року, 01.11. 13 року в 19.00. по АДРЕСА_2 було знайдено труп ОСОБА_2 .. При зовнішньому огляді будь яких тілесних ушкоджень не було. Причина смерті ОСОБА_2 не встановлена у зв`язку з різко вираженими процесами гниття трупу ОСОБА_2 (а.с. 188).

03.06.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда у справі за заявою Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання спадщини відумерлою, прийнято рішення, відповідно до якого визнано відумерлою спадщину квартиру АДРЕСА_1 (.а.с.34).

Відповідно до оглянутої у судовому засіданні медичної картки амбулаторного хворого, належної ОСОБА_1 , (а.с.17, 196-202), адреса якого на обкладинці картки зазначена: АДРЕСА_2 встановлено, що позивач у період з вересня 2013 року по кінець 2013 року хворів, про що також свідчить інформована добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення ( а.с. 196), а також інші матеріали медичної картки амбулаторного хворого.

На підставі викладеного суд вважає належним та допустимим доказом матеріали медичної картки амбулаторного хворого, які свідчать про звернення позивача до медичних закладів у період смерті ОСОБА_2 , що унеможливило його перебування в квартирі ОСОБА_2 у період смерті ОСОБА_2 .

Крім того, згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України МВС України, позивача неодноразово було звільнено від виконання службових обов`язків за станом здоров`я та для проходження військово лікарської комісії.

З листа Кіровоградської міської державної нотаріальної контори № 1 Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 22.06.2015 року № 726/01-16 вбачається, що з питання прийняття спадщини позивач звертався до нотаріуса, яким йому роз`яснено, що для здійснення спадкування за четвертою чергою спадкоємців за законом необхідно встановити факт, проживання однією сім`єю зі ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 41).

Позивач в квартирі ОСОБА_2 зареєстрований не був, про що свідчить довідка «Комунального підприємства Житлово експлуатаційна організація № 2 Кіровоградської міської ради» від 23.06.2015 року № 3/17, проте зазначена обставина не оспорювалася сторонами та не є доказом фактичного не проживання позивача в квартирі ОСОБА_2 у період з початку літа 2008 року, до дня смерті та після смерті ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 .

Як вбачається з паспорта громадянина України (а.с. 6), належного позивачу, позивач з 2009 року є зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до оглянутої у судовому засіданні трудової книжки позивача вбачається, що з 01.09.2007 року по 25.06.2010 року позивач навчався в ПТУ № 38 смт. Голованівськ, проте суд вважає, що зазначена обставина на може розцінюватися як факт проживання позивача у смт. Голованівськ або його не проживання в квартирі АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_2 .

Квартиру ОСОБА_2 після його смерті було опечатано, що підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями ОСОБА_16 та листом УМВС України в Кіровоградській області від 28.11.2014 року (а.с. 165).

Як встановлено під час розгляду справи, опечатування квартири ОСОБА_2 було здійснено з мотивів відсутності родичів у ОСОБА_2 .

Згідно з листом комунального підприємства «Ритуальна служба Спеціалізований комбінат комунально побутового обслуговування» від 15.07.2015 року № 219, похований ОСОБА_2 силами підприємства за кошти ОСОБА_20 (а.с. 166).

З акту обстеження об`єкту нерухомого майна від 15.06.2015 року, затвердженого начальником управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради О. Мороз, вбачається, що за станом на день складання вказаного акту в квартирі ОСОБА_2 встановлені нові вхідні двері (а.с. 171).

Надану позивачем квитанцію серії ЛЛКД № 120907 від 13.10.09 року суд не бере до уваги, оскільки позивачем не доведено, що дана квитанція стосується сплати за встановлення бойлеру саме в квартирі ОСОБА_2 (а.с. 18).

Надані позивачем копії книжок та квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 52-105), як і показання свідка ОСОБА_16 , яка стверджувала, що за комунальні послуги по проханню ОСОБА_2 сплачувала вона особисто, суд не бере до уваги, оскільки комунальні послуги сплачувалися від імені ОСОБА_2 , а тому з вказаних матеріалів не вбачається, що позивач або свідок ОСОБА_16 , до якої начеб то звертався ОСОБА_2 з приводу сплати за комунальні послуги, сплачували за комунальні послуги.

Суд також не бере до уваги нотаріально посвідчені пояснення свідка ОСОБА_15 (а.с. 115), про допит якого заявляв клопотання позивач, а також акт, складений та підписаний мешканцями будинку АДРЕСА_4 від 09.06.2015 року, долучений позивачем, як доказ (а.с. 12), відповідно до якого позивач проживав в квартирі ОСОБА_2 з липня 2008 року, оскільки відповідно до частин першої та другої ст. 50 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Свідок зобов`язаний з`явитися до суду у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 180 ЦПК України, якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий під розписку повинен попередити свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та привести свідка його до присяги.

Крім того, суд відхиляє надані представником третьої особи письмові повідомлення про наявність по квартирі ОСОБА_2 заборгованості по сплаті комунальних послуг (а.с. 186, 187), оскільки суд вважає, що наявність або відсутність боргу по сплаті комунальних послуг не може бути підставою для визнання особи, у тому числі й власника квартири такими, що проживали в квартирі фактично чи тимчасово або повністю не проживали.

Суд також критично ставиться до наданої представником відповідача інформаційної довідки заступника головного лікаря з оргметодроботи ОСОБА_21 , відповідно до якої ОСОБА_2 у період з 01.01. 2013 року по 01.11.2015 року викликав собі бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, зокрема 04.06.2013 року, оскільки зазначена обставина не доводить факту не проживання позивача в квартирі ОСОБА_2 (а.с. 185).

Звіт Головного управління житлово комунального господарства Кіровоградської міської ради про наявність вільних житлових приміщень станом на 06.12.2013 року суд вважає недопустимим доказом факту не проживання позивача у квартирі ОСОБА_2 (а. с. 158-161).

Суд не погоджується з доводами представника третьої особи щодо зривання позивачем у 2014 році пломби з квартири ОСОБА_2 та самовільного проникнення позивача в квартиру, оскільки відповідно до заявлених вимог позивач просить встановити факт його проживання в квартирі ОСОБА_2 з 2008 року по день смерті ОСОБА_2 , а пломба, як вказав представник третьої особи була зірвана у 2014 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ( ч. 1 ст. 29 ЦКУ).

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦКУ).

Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч. 6 ст. 29 ЦКУ).

З урахуванням висновків Верховного Суду України, викладених в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України щодо спорів про право власності та інші речові права, за нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користуватися цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже, і право на приватизацію разом з іншими членами сімї.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні факту відмови позивача від спадщини доведено не було.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, пояснення сторін та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, з`ясування фактичних обставин справи, на яких ґрунтується позов, зібрані у справі докази, у тому числі й показання свідків, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінка доказів, вказують на наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 , у період червня 2008 року по вересень 2013 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , спадкового майна, а саме: належної на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 квартири АДРЕСА_1 .

Визнати право власності на спадкове майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з місцевого бюджету міського бюджету Кіровоградської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243, 60 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко