Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2224/15-ц

22 грудня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді: Гураша М.В.

секретаря: Шпитко М.І.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Управління державної архітектурно будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги повністю підтримала і суду пояснила, що позивачка народилася 25 червня 1954 року в с.Бистриця Надвірнянського району Івано-Франківської області.

26 червня 1971 року вона зареєструвала шлюб ОСОБА_4 у виконавчому комітеті ОСОБА_3 сільської ради Івано-Франківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження цього ж дня зроблено відповідний запис за №13.

На спільні кошти подружжя вони розпочали будівництво житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в с.Назавизів по вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області, яке завершили в 1991 році.

Таким чином вказане домоволодіння належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2 кожному по ? частині як нажите під час шлюбу.

12 грудня 2004 року в с.Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області чоловік позивачки ОСОБА_4 помер, про що виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 14 грудня 2004 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №31.

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві спільного сумісного власності подружжя половину домоволодіння, що знаходиться за адресою с.Назавизів по вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Вказану спадщину прийняла дружина померлого ОСОБА_2, тобто позивачка по справі, оскільки фактично проживала та була зареєстрована у вказаному домоволодінні, однак юридично її не оформила.

За вищевказаним домоволодінням рахується земельна ділянка площею 0,20 га., яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та не була приватизованою.

25 червня 2005 року позивачка ОСОБА_2 звернувся в Надвірнянську районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 На даний час вона є єдиним спадкоємцем спадкового майна за законом після смерті останнього. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане домоволодіння їй було відмовлено, оскільки нею не представлено правовстановлюючого документу про право власності на вказане домоволодіння, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 02-31/1800 від 31.10.2015 року.

В даний час вона бажає оформити право власності на домоволодіння, яке знаходиться в с.Назавизів по вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

З метою узаконення вказаного домоволодіння за клопотанням позивачки було проведено обмір будівель і видано технічний паспорт. Згідно висновку про вартість обєкту оцінки, проведеного ПП «Аргумент» від 09.11.2015 року, вартість даного домоволодіння становить 112300 грн. 00 коп.

Просить постановити рішення, яким визнати за позивачкою право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташоване в с.Назавизів по вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Половину вказаного домоволодіння складає спадкове майно після смерті ОСОБА_4, а друга половина належить позивачці ОСОБА_2 як частка у спільному майні подружжя.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно. Однак за підписом Сільського голови поступила письмова заява за № 02-23/108 від 30.11.2015 року, в якій він просить дану справу слухати у відсутності їх представника і не заперечує проти задоволення даного позову (а.с.33).

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, хоча вчасно повідомлений про час і місце слухання справи. Однак в суд поступила заява за підписом начальника даної установи, в якій він просить дану справу слухати у відсутності їх представника і не заперечує проти задоволення даного позову і визнання права власності на вказане спадкове майно за позивачкою (а.с. 65).

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 народилася 25 червня 1954 року в с.Бистриця Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.3).

26 червня 1971 року вона зареєструвала шлюб ОСОБА_4 у виконавчому комітеті ОСОБА_3 сільської ради Івано-Франківської області, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження цього ж дня зроблено відповідний запис за №13 (а.с. 4).

На спільні кошти подружжя вони розпочали будівництво житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в с.Назавизів по вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області, яке завершили в 1991 році, що стверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 2068 від 30.11.2015 року (а.с.30).

Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції від 20.06.1969 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

А тому вказане домоволодіння належить ОСОБА_4 та ОСОБА_2 кожному по ? частині, як нажите під час шлюбу на їх спільні кошти.

12 грудня 2004 року в с.Назавизів Надвірнянського району Івано-Франківської області чоловік позивачки ОСОБА_4 помер, про що виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 14 грудня 2004 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №31 (а.с. 5).

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві спільної сумісної власності подружжя половину домоволодіння, що знаходиться за адресою с.Назавизів по вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області. Вказану спадщину прийняла дружина померлого ОСОБА_2, тобто позивачка по справі, оскільки фактично проживала та була зареєстрована у вказаному домоволодінні, однак юридично її не оформила.

За вищевказаним домоволодінням рахується земельна ділянка площею 0,20 га., яка призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та не була приватизованою, що стверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області за № 1976 від 04.11.2015 року (а.с.24).

25 червня 2005 року позивачка ОСОБА_2 звернувся в Надвірнянську районну державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 На даний час вона є єдиним спадкоємцем спадкового майна за законом після смерті останнього. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане домоволодіння їй було відмовлено, оскільки нею не представлено правовстановлюючого документу про право власності на вказане домоволодіння, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 02-31/1800 від 31.10.2015 року (а.с.6).

На даний час право власності на вищевказане домоволодіння в Івано-Франківському ОБТІ не зареєстровано.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 19 січня 1976 року за № 1/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Згідно даних записів в погосподарських книгах ОСОБА_3 сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області домоволодіння, яке знаходиться в с.Назавизів вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області з 1991 року по 2004 рік рахувалося за чоловіком позивачки ОСОБА_4, а після його смерті за позивачкою ОСОБА_2, яка проживала та була зареєстрована в даному домоволодінні, з вказівкою загальної та житлової площі, що стверджується довідкою сільської ради за № 1965 від 02.11.2015 року (а.с. 25).

В даний час позивачка бажає оформити право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння, яке знаходиться в с.Назавизів вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

З метою узаконення вказаного домоволодіння за клопотанням позивачки було проведено обмір будівель і видано технічний паспорт (а.с.7-9). Згідно висновку про вартість обєкту оцінки, проведеного ПП «Аргумент» від 09.11.2015 року, вартість даного домоволодіння становить 112300 грн. 00 коп. (а.с. 10-23).

Також в листопаді 2015 року спеціалістами ТзОВ Альянс-Консалтинг ІФ було проведено технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта і згідно висновку, житловий будинок та господарські будівлі в с.Назавизів вул.Л.Українки, 23, Надвірнянського району Івано-Франківської області області відповідають вимогам надійності і безпечної експлуатації. Його будівництво проведено у відповідності з державними будівельними, архітектурними, санітарними, пожежними та екологічними нормами і правилами, які діяли на час будівництва, і не порушує прав і законних інтересів третіх осіб (а.с. 34-58).

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_2 на на домоволодіння, яке знаходиться в с.Назавизів, вул.Л.Українки, 23 Надвірнянського району Івано-Франківської області, а саме на половину даного домоволодіння як спадкове майно після смерті її чоловіка ОСОБА_4, а на другу половину як належне їй майно у вигляді частки у спільному майні подружжя нажитого на спільні кошти.

На підставі ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції від 20.06.1969 року, ст.ст. 319, 321, 392, 1220, 1221, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати право власності за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на домоволодіння, яке знаходиться в с.Назавизів, вул.Л.Українки, 23 Надвірнянського району Івано-Франківської області і складається з житлового будинку «А» загальною площею 125,2 кв.м, житловою площею 63,0 кв.м, господарських будівель та споруд, а саме: літньої кухні «Б» площею 20,8 кв.м, гаражу «В» площею 23,23 кв.м, стайні «Г» площею 20,71 кв.м, гаражу «Д» площею 26,84 кв.м, вбиральні «Е» площею 1,0 кв.м., загальною вартістю 112300 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Гураш М.В.

Повний текст рішення виготовлено 25.12.2015 року