АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/1594/2015 головуючий у 1-й інстанції: Белоконна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Васильєва Сергія Сергійовича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 3 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 3 квітня 2013 року подання державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у місті Києві про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України до виконання судового рішення Гощанського районного суду Рівненської області про стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 75000 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 15 травня 2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 32589353, ВП № 32589442, ВП № 32589259 з примусового виконання виконавчого листа № 1-80/11, виданого 8 травня 2012 року Гощанським районним судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 75000 грн. (а. с. 9-11).

19 червня 2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві на адресу ОСОБА_2 було направлено вимогу державного виконавця щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату (а. с. 12).

У відповідь на лист ВДВС Оболонського РУЮ в місті Києві № 1678/5 від 20 червня 2012 року КП БТІ міста Києва листом № 25495 (И-2012) від 9 липня 2012 року повідомило, що згідно з даними реєстру прав власності інформація про реєстрацію права власності на ім'я ОСОБА_2 відсутня. Додатково повідомлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності за ОСОБА_2 не реєструвалась (а. с. 7-8).

Відповідно до Акту державного виконавця від 18 жовтня 2012 року при виході державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, не виявилось можливим потрапити до приміщення для проведення опису рухомого майна боржника (а. с. 13).

Актом державного виконавця від 19 листопада 2012 року призначено явку сторін виконавчого провадження на 26 листопада 2012 року на 10 годину 00 хвилин для затвердження мирової угоди та сплати боргу (а. с. 14).

Згідно з Актом державного виконавця від 26 листопада 2012 року боржник ОСОБА_2, у визначений державним виконавцем день та час, для вирішення питання щодо сплати боргу до ВДВС Оболонського РУЮ у місті Києві не з'явився (а. с. 15).

Постановляючи ухвалу про задоволення подання державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Васильєва С.С. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали подання свідчать про те, що боржник ОСОБА_2 чинить перешкоди примусовому виконанню рішення суду та ухиляється від покладених на нього обов'язків, у зв'язку з чим рішення суду не виконано.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України" та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У даному випадку, ураховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України і доданих до нього матеріалів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 свідомо та умисно ухилявся від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань.

Крім того, судом апеляційної установлено, що ОСОБА_2 виплатив борг стягувачам, у зв'язку з чим вони подали заяви про відкликання виконавчих документів без виконання, а державним виконавцем були винесені відповідні постанови про повернення виконавчого документа стягувачам.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Васильєва С.С. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 3 квітня 2013 року скасувати і постановити нову ухвалу наступного змісту.

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві Васильєва Сергія Сергійовича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: