Провадження №2/761/5271/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому поросив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 06 серпня 2013 року вона на прохання сина - ОСОБА_2 зареєструвала його тимчасово у вказаній квартирі, для поновлення його втраченого паспорта, фактично у спірній квартирі він не проживає.

Впродовж останніх місяців відповідач навідувався до її помешкання у стані сильного алкогольного сп'яніння, неодноразово застосовував до неї психічне та фізичне насилля, принижує гідність, погрожував фізичною розправою. Вона неодноразово зверталась до органів внутрішніх справ, викликаючи міліцію після навідування сина, проте розмова відповідача з співробітниками міліції не дала реальних наслідків і насилля після цього випадку повторювалось.

За захистом своїх прав вона звернулась до суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_1, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 12081.

Відповідно до довідки форми № 3 виданої ТОВ «Кийградсервіс» від 09.07.2014 р. № 1278 ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі з 2000 року, окрім неї, в квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, з 2013 року.

Позивач вказує на те, що відповідач у вказаній квартирі не проживає, в'являється до неї та влаштовує сварки. Дані обставини підтверджуються листом Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 03.07.2015 року № 59/233-ад, в якому зазначено, що в районному відділі міліції розглядалось 5 звернень відносно ОСОБА_2, за заявою ОСОБА_1 Також з'ясовано, що працівниками слідчого відділу Шевченківського РУ, за зверненням ОСОБА_1, розглядаються кримінальні провадження, внесене до ЄРДР за № 0000374 від 15 січня 2015 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 КК, та ЄРДР за № 0004987 від 18 травня 2015 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України. Крім цього, до РУГУ по вхідній кореспонденції за № Кол. - 3468 від 09 вересня 2015 року розглядалось колективне звернення мешканців АДРЕСА_1, щодо антигромадського способу життя ОСОБА_3 та порушенням ним громадського порядку.

Відповідно до актів від 15.10.2015 р., 09.11.2015 р., 01.12.2015 р. підписаних ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є сусідами позивачки підтверджено факт не проживання ОСОБА_2 в квартирі позивачки, відсутність в ній його особистих речей.

Факт не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі підтвердили також в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які зазначили на те, що відповідач не проживав і не проживає в квартирі, його речей в квартирі не має. Відповідач інколи з'являється в квартирі тільки для з'ясування відносин з позивачкою. Ніяких перешкод в проживанні відповідачу в квартирі не створюється.

Згідно вимог ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Положеннями ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Частиною 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, як член сім'ї позивачки, відсутній за адресою реєстрації понад один рік без поважних причин, а тому за таких обставин він втратив право користування спірним приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: