Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання частини кредитного договору, договору іпотеки та їх доповнення-уточнення недійсними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому, із урахуванням уточнень, просив визнати недійсними кредитний договір № 014/9408/74/43735 від 22 серпня 2008 року та договір іпотеки № 014/9408/74/43735 від 22 серпня 2008 року, укладені між ним та АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на те, що зазначені договори порушують його права та законні інтереси.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити рішення або направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, застосувавши положення ст. ст. 203, 204, 548, 627, 1056 ЦК України, норми Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, виходив із відсутності підстав для визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, оскільки останні відповідають вимогам чинного законодавства.

Доводи заявника зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання частини кредитного договору, договору іпотеки та їх доповнення-уточнення недійсними.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель