АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6880/15 Головуючий 1 інст. Шабас О.С..
Справа № 622/471/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого КРУГОВОЇ С.С.,

суддів ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П., МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Шпарага О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе про розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили розірвати договір оренди земельної ділянки від 25 лютого 2008 року, укладений відповідачем із їх матір'ю ОСОБА_3, зареєстрований 31 березня 2009 року у відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за №57, зобов'язати відповідача повернути їм земельну ділянку площею 4,8335 га, що розташована на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області, кадастровий номер :03:003:0254, та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 20 липня 2015 року позовні вимоги задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки від 25 лютого 2008 року, укладений між сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Фрунзе та ОСОБА_3, зареєстрований 31 березня 2009 року у відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за №57. Зобов'язано сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,8335 га, що розташована на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області, кадастровий номер :03:003:0254. Стягнуто з сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе на користь позивачів судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції СВК ім. Фрунзе звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно встановлено обставини, які мають суттєве значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також порушено норми процесуального та матеріального права.

Крім того, звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції було порушено ст. 10 ЦПК України, а саме: принцип цивільного судочинства про змагальність сторін. Суд неповно зясував всі обставини справи, що призвело до хибних висновків.

Згідно статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивачів підлягає судовому захисту, оскільки згідно умов договору оренди, укладеного між відповідачем та померлою ОСОБА_3, позивачі як спадкоємці померлої, до яких земельна ділянка перейшла у власність шляхом успадкування, набули права вимоги до відповідача про розірвання договору оренди, скористалися цим правом, але отримали невмотивовану відмову відповідача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 774688 від 03 січня 2003 року, виданого за розпорядженням Золочівської райдержадміністрації від 11 грудня 2002 року №331, належала земельна ділянка площею 4,8335 га сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області.

25 лютого 2008 року між сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Фрунзе та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 31 березня 2009 року у відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за №57.

Стаття 32 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що при укладенні договору оренди від 25 лютого 2008 року сторони договору -ОСОБА_3 та сільськогосподарський виробничий кооператив ім. Фрунзе обумовили в пунктах 36, 38, що договір припиняється за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи (спадкоємця) є підставою для зміни умов або розірвання договору.

21 травня 2010 року ОСОБА_3 померла. Отже, оскільки інше передбачено умовами договору оренди земельної ділянки, то це є підставою для розірвання договору.

Спадкоємцями після померлої є її сини ОСОБА_1 і ОСОБА_2, які у відповідності до свідоцтв про право на спадщину за законом від 06 березня 2014 року в рівних долях, по 1/2 частині кожний, успадкували належну померлій земельну ділянку.

31 січня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою про розірвання договору, що відповідачем не заперечується. Добровільно розірвати договір відповідач не погоджується, посилаючись на наявність описки в укладеному договорі в частині щодо можливості розірвання договору у разі зміни власника.

За вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що укладений договір від 25 лютого 2008 року містить описки. Одна сторона договору відповідач є особою, зацікавленою у результаті розгляду справи. Інша сторона договору ОСОБА_3 померла. Наявність одних лише пояснень відповідача, наданих на його користь, не є безумовною підставою для визнання судом встановленою обставини, що в укладеному договорі від 25 лютого 2008 року в пункті, що визначає можливість розірвання договору у разі зміни власника, дійсно мала місце описка. Ствердження відповідача не є беззаперечними. Дану умову договору відповідач за життя ОСОБА_3 не оспорював.

Враховуючи, що увідп овідності до ст.10 і 60 ЦПК України відповідач належними та допустимими доказами не довів обґрунтованості своїх заперечень, суд першої інстанції при вирішенні справи вірно виходив з тієї волі обох сторін, яка була відображена у договорі та скріплена їх підписами. Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що права позивачів підлягають захисту у обраний ними спосіб, і спірний договір оренди земельної ділянки має бути розірваний, а земельна ділянка - повернута позивачам у стані, придатному для використання. Отже,підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Фрунзе - відхилити. Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 липня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

ОСОБА_4