Провадження № 2/235/4586/15
Справа №235/9671/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №7 м. Красноармійська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Красноармійської міської ради про надання дозволу тимчасового виїзду на тимчасово неконтрольовану української владою територію через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької області з неповнолітньою дитиною без згоди батька дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу тимчасового дозволу на тимчасово неконтрольовану українською владою територію через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької області з неповнолітньою дитиною без згоди батька дитини, третя особа орган опіки та піклування Красноармійської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 13 липня 2007р. вона зареєструвала у Відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області шлюб з гр. ОСОБА_2, 1983р.н. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони мешкали з чоловіком та сином за адресою м. Харцизьк, Донецька область, вул.. Восточна 41/30. Після початку антитерористичної операції на сході України всією сімєю без проблем їздили на контрольовану територію України до родичів позивачки у м. Красноармійськ, Донецької області. Влітку 2015р. сімейні стосунки з чоловіком погіршилися, фактично припинилися шлюбні відносини. На теперішній час позивачка мешкає у м. Красноармійську вул.. Квіленко, 61, інколи у неї є необхідність їздити у Харцизьк, оскільки у батьків чоловіка мешкає син - ОСОБА_3. Відповідач інколи до неї приїздить, але фактично мешкає у Харцизьку. Син навчається у м. Харцизьк, батьки чоловіка матеріально підтримують їхнього сина, вона тимчасово безробітня і інколи хочу щоб їх син був з нею на контрольованій території України у м. Красноармійську. До липня 2015 року вона безперешкодно перетинала разом з дитиною контрольний пункт вїзду-виїзду з наявним пропуском. В липні 2015 р. на контрольному пункті їй повідомили, що відповідно до п. 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, розробленого СБУ, вїзд/виїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до ст. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою. Таким чином, для перетину контрольного пункту вїзду/виїзду через лінію зіткнення у межах Донецької Луганської областей потрібна нотаріально засвідчена згода одного з батьків. Позивачка звернулася до відповідача з проханням надати такий дозвіл, але він відмовляється його надавати без обґрунтування причин. Вона вважає, що своїми діями відповідач, порушує права дитини на безпечні умови життя, фізичний та духовний розвиток. Відповідач не приймає ніякої участі у вихованні сина, ухиляється від матеріальної допомоги. Більше того, з боку батька не вживається жодних заходів щодо моральної підтримки та фізичного розвитку дитини. При цьому він, шляхом відмови в наданні дозволу на виїзд виїзд на територію України ще й позбавляє дитину безпечних умов життя. Оскільки отримати нотаріально посвідчену згоду батька на виїзд/вїзд дитини через лінію зіткнення у межах Довецької та Луганської областей вона не має можливості, вважає, що у неї є всі підставі для звернення до суду з таким позовом.

Позивачка просить суд дозволити їй тимчасовий вїзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану українською владою територію через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької області з неповнолітньою дитиною - ОСОБА_3, який народився 11 січня 2008 року в м. Харцизьк Донецької області, без згоди батька дитини ОСОБА_2 на період з дати набрання рішенням законної сили строком на 2 (два) роки.

Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає.

Представник позивачки до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач до судового засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув.

Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Красноармійської міської ради Донецької області, до судового засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 13.07.2007 року (а.с.8).

ОСОБА_3 народився 11.01.2008 року, актовий запис про народження № 43, у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно довідки голови квартального комітету від 10.11.2015 року ОСОБА_1 в теперішній час фактично мешкає за адресою: м. Красноармійськ, вул.. Квіленко, буд. 61 (а.с.9).

ОСОБА_1, згідно довідки від 10.04.2015р.про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, перемістилися з тимчасово окупованої території в Донецькій області м. Красноармійськ вулиця Квіленко, б.61, постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

В відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно пункту 5.1.1 вїзд на неконтрольовану територiю дiтей, якi не досягли 16-рiчного вiку, здiйснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осiб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»та правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року№57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо вїзду/виїзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її вїзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки позивачка позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на вїзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють вїзд/виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та вважає можливим надати дозвіл на тимчасовий вїзд/виїзд сина до тимчасово окупованої території України в її супроводі без згоди батька.

Керуючись статтями 7, 150, 155 Сімейного Кодексу України, статтею 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтею 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Красноармійської міської ради про надання дозволу тимчасового виїзду на тимчасово неконтрольовану української владою територію через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької області з неповнолітньою дитиною без згоди батька дитини, задовольнити.

Дозволити ОСОБА_1, яка народилася 10 лютого 1978 року, громадянці України, тимчасовий вїзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану українською владою територію через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької області з неповнолітньою дитиною ОСОБА_3, який народився 11 січня 2008 року в м.Харцизьк Донецької області, без згоди батька дитини ОСОБА_2 на період з дати набрання цим рішенням законної сили строком на 2 (два) роки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В судовому засіданні 29 грудня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частину. Повний текст рішення виготовлено 3 січня 2016 року.

Суддя