Справа № 740/3387/15
Провадження № 2/740/1064/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ТОВ «Вікі-Транс» та ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині справу за позовною заявою ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», до товариства з обмеженою відповідальністю «Вікі-Транс», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів за невиконання зобов»язання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у позові та, уточнивши позовні вимоги в подальшому (розрахунок на а.с.113-114), просив:

- розірвати договір купівлі-продажу від 10.07.2015 року № 0396856, укладений між ним, як покупцем з одного боку, та товариством з обмеженою відповідальністю «Вікі-Транс» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, як продавцем з іншого, посилаючись на те, що відповідачами не виконані зобов»язання щодо поставки йому мотоцикла спортивного класу Zongshen ZS250GS-3A в обумовлений у договорі строк;

- стягнути в солідарному порядку з товариства з обмеженою відповідальністю «Вікі-Транс», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на його користь: 36 700,00 (тридцять шість тисяч сімсот)грн., сплачених ним у рахунок вартості мотоцикла спортивного класу Zongshen ZS250GS-3A, у зв»язку з невиконанням відповідачами зобов»язання за договором від 10.07.2015 року № 0396856;

пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожен день затримки його поставки відповідно до п.5.1 договору купівлі-продажу від 10.07.2015 року № 0396856 у розмірі 7 764 (сім тисяч сімсот шістдесят чотири)грн.25 коп. (за 129 днів прострочення за період з 25.07.2015 року по 30.11.2015 року);

штраф за невиконання зобов»язання відповідно до п.5.3 договору купівлі-продажу від 10.07.2015 року № 0396856 у розмірі десяти відсотків від ціни товару, вказаної у п.3.1 договору від 10.07.2015 року № 0396856, що становить 3 670,00 (три тисячі шістсот сімдесят)грн.;

три проценти річних за 129 днів прострочення виконання грошового зобов»язання за період з 25.07.2015 року по 30.11.2015 року, що становить 389 (триста вісімдесят дев»ять) грн.12 коп., та індекс інфляції, який за даними Держстату України у вересні 2015 року становив 102,3%, за час прострочення виконання зобов»язання по день ухвалення судового рішення в сумі 844 (вісімсот сорок чотири) грн.10 коп., відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а всього просив стягнути 49 367 (сорок дев»ять тисяч триста шістдесят сім) грн.47 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що в мережі Інтернет ознайомився з інформацією щодо продажу мотоцикла спортивного класу, який вирішив придбати, так як його влаштовувала ціна. У спілкуванні з особою по зазначеному в даній інформації мобільному телефону, номер якого в даний час не пам»ятає, він повідомив про бажання придбати мотоцикл, після чого на свою електронну адресу отримав договір та рахунок на оплату вартості, які надані суду, в яких продавцем значилося ТОВ «Вікі-Транс» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Боячись перерахувати кошти не за призначенням, він 10.07.2015 року отримав у реєстраційній службі Ніжинського міськрайонного управління юстиції Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ознайомившись з яким та впевнившись у існуванні ТОВ «Вікі-Транс», у відділенні банку «ПриватБанк», що на площі Заньковецької в м.Ніжині, в той же день готівкою перерахував кошти в сумі 36 700,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_4, номер якого зазначений у рахунку-фактурі, надавши касиру паспорт та свій ідентифікаційний номер, а касир йому надала квитанцію. Підпис у квитанції належить йому. У Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4, як «підписант» договору від імені ТОВ «Вікі-Транс» не значилась, а значився лише ОСОБА_2, але він вважав, що ОСОБА_4 є працівником зазначеного товариства. Через декілька днів оголошення про продаж мотоцикла в мережі Інтернет зникло, а він від невідомої особи по телефону отримав повідомлення, що мотоцикла не отримає, тобто, зрозумів, що його ошукали.

ПАТ КБ «Приватбанк» свого представника у судове засідання не направив, надавши запитувану судом (за клопотанням позивача) інформацію (а.с.134-135), в якій також зазначив, що справу просить розглянути без участі представника банку, що суд, з врахуванням думки позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів ТОВ «Вікі-Транс», ОСОБА_2 - ОСОБА_3, визнав можливим.

Представник відповідачів ТОВ «Вікі-Транс» та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що ТОВ «Вікі-Транс» торгівлею мотоциклів чи інших товарів не займається, договір купівлі-продажу ні ТОВ «Вікі-Транс», ні ОСОБА_2 з ОСОБА_1 не укладався, оригінал договору ОСОБА_1 суду не наданий, на ксерокопії договору підпис ОСОБА_1 відсутній, відтиск печатки на ксерокопії договору ТОВ «Вікі-Транс» не належить, як і не належить ОСОБА_2 підпис на ксерокопії договору, у підтвердження чого надав відтиск печатки та зразки підпису ОСОБА_2, зазначивши, що відтиск печатки ТОВ «Вікі-Транс» з 1999 року не змінювався. Особа ОСОБА_4 ні ТОВ «Вікі-Транс», ні ОСОБА_2 незнайома і жодного відношення до них не має, «підписантом» від імені ТОВ «Вікі-Транс» не являється. На ксерокопії рахунку-фактури жодних підписів немає, зазначені в ній номери рахунків ні ТОВ «Вікі-Транс», ні ОСОБА_2 не належать. ТОВ «Вікі-Транс» взагалі розрахункового рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк» не має. ОСОБА_2 у червні 2015 року отримав інформацію, що невідомі особи самовільно використовують реквізити ТОВ «Вікі-Транс», про що ним було поінформовано керівництво Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Оскільки договір купівлі-продажу ні ТОВ «Вікі-Транс», ні ОСОБА_2 з позивачем ОСОБА_1 не укладався, а ОСОБА_4 ніякого відношення ні до ТОВ «Вікі-Транс», ні до ОСОБА_2 не має, то неукладений договір не може бути й розірваним, а відповідно й відсутні підстави для стягнення зазначених у позові грошових коштів, оскільки такі ОСОБА_1 ні ТОВ «Вікі-Транс», ні ОСОБА_2 не перераховувалися.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з»явилася, а судові повістки, які надсилалися їй за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, та яка відповідно до інформації, надісланої на запит суду Приморським районним відділом управління державної міграційної служби України в м. Одеса (а.с.99), є її зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду неврученими з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.104, 124, 125). Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач ОСОБА_4 вважається такою, що про час розгляду справи повідомлена, тому суд, з врахуванням думки позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ТОВ «Вікі-Транс» та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути за її відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пояснення позивача ОСОБА_1 в тій частині, що інформацію щодо продажу мотоцикла він отримав у комп»ютерній мережі Інтернет, жодними доказами не спростовується.

Продаж товарів через мережу Інтернет, як правило, є роздрібною торгівлею. Відповідно до ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

При здійсненні продажу через мережу Інтернет важливо мати на увазі, що договір роздрібної купівлі-продажу є публічним (ч.2 ст.698 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, роздрібна торгівля). Продаж товарів через мережу Інтернет це продаж товарів на замовлення (шляхом укладення договору на відстані).

Продаж товарів на замовлення це вид торгівлі, за якої споживач укладає договір купівлі-продажу товарів із продавцем на відстані за допомогою засобів дистанційного зв'язку або здійснює їх попереднє замовлення безпосередньо в продавця.

У свою чергу договір, укладений на відстані, це договір, укладений продавцем із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв'язку, якими є телекомунікаційні мережі, поштовий зв'язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані. Договір купівлі-продажу буде вважатися укладеним, коли сторони в належній формі досягнуть згоди з усіх істотних його умов (ч. 1 ст. 638 ЦК України) та коли пропозиція укласти договір буде прийнята другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

Укладення договору на відстані за допомогою засобів дистанційного звязку: телекомунікаційних мереж, поштового зв'язку, телебачення, інформаційних мереж, зокрема Інтернет, передбачено статтями 1, 13 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII.

Договори у мережі Інтернет мають укладатися, за загальним правилом, у письмовій формі. Відповідно до законодавства, письмова форма договору вимагається у випадках, коли покупцями є фізичні особи, а також коли передача товару за відповідним договором буде відстрочена у часі. Письмова форма договору купівлі-продажу у мережі Інтернет дотримується шляхом розміщення замовлення покупця на певній веб-сторінці продавця, та відповідного електронного підтвердження продавця щодо продажу замовленого товару.

Оскільки на цей час відсутній спеціальний закон, який би регулював електронну комерцію, то продаж товарів через інтернет-магазини охоплюється чинним правовим полем. Згідно з роз»ясненнями Міністерства економічного розвитку і торгівлі України у листі від 19.11.2012 року №3502-05/43517-14 суб»єкти господарювання, які здійснюють торгівлю за допомогою мережі Інтернет повинні керуватися вимогами Правил продажу товарів на замовлення та поза торговельними або офісними приміщеннями. Отже, інтернет-торгівля повністю підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Із зазначеного слідує, що відносини, які виникають між покупцем і продавцем товарів, робіт і послуг в Інтернеті не відрізняються від традиційних правил купівлі-продажу і регулюються, зокрема, положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачем надані: ксерокопія договору купівлі-продажу від 10.07.2015 року № 0396856 (а.с. 10-11) та ксерокопія другого аркуша цього ж договору (а.с.176), яка з пояснень останнього, роздрукована ним на кольоровому принтері, а також ксерокопії рахунку-фактури від 10.07.2015 року № (а.с.12, 77), які з його пояснень, йому надіслані на електронну пошту. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів регулюються Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року N 851-IV (зі змінами та доповненнями), статтею 7 якого передбачено, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", який повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством. Із наданої позивачем ксерокопії договору не вбачається як електронної адреси відправника, так і електронної адреси отримувача, як і не вбачається даних реквізитів із ксерокопії рахунку-фактури, тобто, позивачем не доведено належними доказами, що відправником зазначеного договору купівлі-продажу та рахунку-фактури є відповідачі, а саме: товариство з обмеженою відповідальністю «Вікі-Транс», чи ОСОБА_2, чи ОСОБА_4

У ксерокопії договору купівлі-продажу від 10.07.2015 року №0396856 зазначено, що його сторонами є: продавець ТОВ «Вікі-Транс» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а покупцем є ОСОБА_1 - позивач, та зі змісту якого вбачається обов»язок продавця кур»єрською службою доставки «ВІКІ-ДЕЛІВЕРІ» доставити та передати у власність покупця мотоцикл спортивного класу Zongshen ZS250GS-3A вартістю 36 700,00 грн. протягом чотирнадцяти днів з дня здійснення передплати у розмірі повної його вартості, а в пунктах 8.1 та 8.3 зазначено, що договір укладений у двох примірниках і після його підписання сторонами всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають силу.

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що на а.с. 7-9, видом діяльності ТОВ «Вікі-Транс» є: надання послуг перевезення речей (переїзду), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, діяльність інформаційних агентств, надання послуг перекладу, надання в оренду вантажних автомобілів, а про те, що товариство займається будь-якого роду торгівлею у ньому не зазначено. Керівником товариства та єдиною особою, яка має право представляти інтереси ТОВ «Вікі-Транс» та підписувати договори від імені товариства є ОСОБА_2. Всупереч цьому у наданій позивачем ксерокопії договору від імені ТОВ «Вікі-Транс» діє також ОСОБА_4, яка до того ж, у ксерокопії рахунку-фактури, що на а.с.12, 177 зазначена як директор ТОВ «Вікі-Транс».

З копії свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ "Вікі-Транс", що на а.с.94, копії картки із зразками підписів і відбитка печатки на а.с.165-168 видно, що право виготовлення печатки товариства завізовано печаткою Дозвільної системи УМВС України в Запорізькій області Ленінського районного відділення Запорізького міського управління 04.11.1999 року, і її відтиск візуально абсолютно відрізняється від відтиску печатки, який міститься на ксерокопії наданого позивачем договору купівлі-продажу, як і не має нічого спільного зразок власноручного підпису ОСОБА_2 з підписом, проставленим від його імені. Підпис позивача ОСОБА_1, як покупця, на ксерокопії договору відсутній, і з пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні він договір взагалі не підписував.

Поясненння представника відповідачів ОСОБА_3 в тій частині, що зазначені у ксерокопії договору купівлі-продажу та у ксерокопії рахунку-фактури розрахунковий та картковий рахунки не належать ТОВ «Вікі-Транс» та ОСОБА_2 належними доказами з боку відповідача не спростовані.

Відповідно до квитанції Ніжинського відділення Чернігівського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» від 10.07.2015 року на карту/рахунок 4731……….0012 переказано готівку в сумі 36700,00 грн., де платником є ОСОБА_4 (а.с.72).

На запит суду, зроблений за клопотанням позивача ОСОБА_1, ПАТ КБ «Приватбанк» листом від 18.12.2015 року повідомив, що відповідно до заяви на переказ готівки від 10.07.2015 року № #ICKTF0710OPBAO ініціатором (платником) переказу коштів на картковий рахунок № 960012 в сумі 36700,00 грн. є ОСОБА_4, яка є і отримувачем даного переказу. Згідно призначення платежу за вказаним переказом, його метою є поповнення платіжної картки отримувача цього переказу, тобто ОСОБА_4. Будь-якою інформацією, в тому числі щодо оплати товару за договором купівлі-продажу № 0396856 від 10.07.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» не володіє (а.с.134-135).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на встановлене суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення з відповідачами договору купівлі-продажу № 0396856, а неукладений договір, безумовно, не може бути розірвано і неукладений договір не може породжувати наявність будь-яких прав чи обов»язків певного кола осіб, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 31, 60, 119, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 229, 230, 633, 638, 698 ЦК України, ст.ст.1, 13 Закону України «Про захист прав споживачів», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», до товариства з обмеженою відповідальністю «Вікі-Транс», ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів за невиконання зобов»язання відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_5

Повне рішення виготовлено

24 грудня 2015 року.