Справа № 386/960/15-ц
Провадження № 2/386/383/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.

секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Голованівська селищна рада Кіровоградської області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з зазначеною заявою і вкзала , що вона є співвласником житлового будинку № 13 по вул. 50 років Жовтня в смт. Голованівськ . Співвласниками вказаного будинку є також ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Загальна площа земельної ділянки біля вказаного будинку становить 1256, 4 кв.м.

Їй належить 2/5 частини вказаного будинку № 13 з відповідною часткою надвірних будівель та споруд . Її частина земельної ділянки не визначена , але враховуючи те , що площа земельної ділянки біля домоволодіння становить 1256,4 м. кВ., то , відповідно її частина , якою вона має право користуватися , складає ( 1256,4 м. кВ.: 5 Х 2) 502,56 м. кв.

ОСОБА_2 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в іншому домоволодінні і до земельної ділянки , розташованої під домоволодінням та біля домоволодіння № 13 ніякого відношення не має.

Рішенням сесії Голованівської селищної ради йому виділено земельну ділянку по вул.. Рози Люксембург б/номера , але він отримав Державний акт серії НИ № 286670 на право власності на земельну ділянку за рахунок її земельної ділянки по вул.. 50 років Жовтня 13 , чим порушив її право на отримання земельної ділянки , передбачене ст.. 120 ЗК України ,що і стало підставою для звернення до суду .

Крім того , при виготовленні проекту землеустрою для приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 було порушено її право як суміжного землекористувача , оскільки до неї про дачу згоди на приватизацію ніхто не звертався , її про приватизацію відомо не було , її підпис в технічній документації відсутній .

В свій час рішення сесії Голованівської селищної ради № 356 від 11.06.2008 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою було оскаржено прокурором , ухвалою суду провадження по справі залишено без розгляду , але їй про це відомо не було , оскільки на момент винесення ухвали вона перебувала за межами України , повернулась на територію України лише 04.07.2015 року .

Вважає , що строк позовної давності вона пропустила з поважних причин , просить поновити їй строк звернення до суду як пропущений з поважних причин , позов задовольнити , визнати недійсним державний акт про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку НИ № 286670, виданий на підставі рішення сесії Голованівської селищної ради Голованівського району від 20 жовтня 2009 року за № 567.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві і суду пояснила , що вона є співвласницею житлового будинку № 13 по вул.. 50 років Жовтня з 1999 року . 2/5 частини будинку вона купила у ОСОБА_5, до житлового будинку примикають надвірні будівлі - хліви Л. «БВ» . Згідно даних Ульяновського бюро технічної інвентаризації за вказаним будинком рахується земельна ділянка площею 1256,4 м. кВ. , тобто розмір її придбаної ділянки становить 502,26 м. кв.

Раніше вона користувалась земельною ділянкою , мала доступ до хліва , згодом частину її земельної ділянки виділили відповідачу ОСОБА_2 без її згоди , вона вимушена до хліва обходити через вулицю.

В 2008 році вона мала намір приватизувати належну їй земельну ділянку , звернулася до Голованівської селищної Ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки у приватну власність. Селищна рада заяву задовольнила , але дала дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 239,7 кв.м для обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд по вул.. 50 років Жовтня 13, що майже вдвічі менше належної їй частки , тому вона в січні 2009 року звернулась до суду з заявою про визнання недійсним зазначеного рішення.

Суд заяву задовольнив , рішення № 356 від 11.06.2008 року щодо надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою визнав незаконним та скасував його , зобов»язав селищну раду виставити межові знаки та скласти схему розмежування земельних ділянок .

В 2009 році до суду звернувся також прокурор з позовом про визнання незаконним рішення сесії № 356 від 11.06.2008 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки площею 236 ,1 кв. м по вул.. Р. Люксембург б/н.

На момент винесення ухвали суду про залишення позову без розгляду ( 30.11.2010 року ) вона на території України не перебувала , тому не мала можливості на неї реагувати . прибула на територію України лише 04 липня 2015 року , дізналася , що ОСОБА_2 отримав Державний акт на її земельну ділянку , тому звернулась з позовом до суду .

Вважає , що строк позовної давності вона пропустила з поважних причин , оскільки майже 5 років перебувала за кордоном ( з 14.10.2010 року по 03.07.2015 року) .

Довіреність синові ОСОБА_6 на ведення зазначеної справи перед від»їздом вона давала , чому він не оскаржив ухвалу пояснити не може . Їй про ухвалу стало відомо в 2015 році , тому просить поновити їй строк звернення до суду , позов задовольнити , визнати Державний акт , виданий ОСОБА_2 недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 позов не визнала і суду пояснила , що квартиру по вул.. 50 років Жовтня № 13 вони з чоловіком купили в 1986 році , з того часу користувались земельною ділянкою по вул. Р. Люксембург , що межує з земельною ділянкою ОСОБА_1, там знаходиться їх гараж . Поряд з їх земельною ділянкою було сміттєзвалище , сільська рада запропонувала його прибрати і їм виділять цю земельну ділянку . Вони сміттєзвалище прибрали , ОСОБА_2 написав заяву в селищну Раду і йому виділили земельну ділянку, яка рахується по вул.. Рози Люксембург . Дійсно в 1998 році вони з ОСОБА_2 розділили майно і вказана квартира була виділена їй , в 2008 році вона оформила право власності на квартиру по вул.. 50 років Жовтня 15 на себе , тобто ОСОБА_2 житла по вул.. 50 років Жовтня 15 та по вул.. Рози Люксембург не має , але право власності на землю захотів оформити на себе , вважає , що державний акт на землю виданий на законних підставах , вона порахувала площу земельної ділянки , ОСОБА_2 землю виділили за рахунок сміттєзвалища , а не за рахунок землі ОСОБА_8 При узгодженні проекту землеустрою ОСОБА_9 підписався , з ОСОБА_8 вони не спілкувались , тому вона не підписала акт як суміжний власник , селищна рада склала акт. Просить позов залишити без задоволення .

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_9 вважає , що позов ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення .

ОСОБА_2 одержав землю на законних підставах за рахунок бувшого сміттєзвалища . Крім того , рішення селищної ради про виділення ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки не скасовано .

ОСОБА_1 пропустила строк звернення з позовом до суду . Незважаючи на те , що вона перебувала за кордоном , довіреність на ведення справ була у її сина , який своєчасно ознайомився з ухвалою про залишення позову без розгляду , але до суду з позовом не звертався .

Просить позов залишити без задоволення в зв»язку з пропуском строку звернення до суду .

Представник третьої особи - Голованівської селищної ради ОСОБА_10 позов не визнала , вважає , що Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 було видано законно , ОСОБА_1 відмовилась від підпису як суміжний власник , тому селищною радою було складено відповідний акт . Просить позов залишити без задоволення .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила , що працює техніком Ульяновського КМ БТІ , веде інвентарні справи . Згідно інвентарної справи № 258 в будинку № 13 по вул.. 50 років Жовтня проживає 3 власники, в тому числі і позивач ОСОБА_1 , площа земельної ділянки біля вказаного будинку 1256,4 кв.м., в будинку № 15 по вул.. 50 років Жовтня проживає 12 власників , в тому числі і ОСОБА_11 , земельна ділянка , закріплена за вказаним будинком , 1600 кв.м.

Так було з 1962 року , з того часу нічого не змінилося . Позивач купила 2/5 частини в будинку № 13 . Новий технічний паспорт ОСОБА_1 вона не виготовляла , дала їй копію паспорта .

Поряд з земельною ділянкою , закріпленою за будинком № 13 від вул.. Р.Люксембург був льодник , який в розмір цієї ділянки не входив.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив , що про видачу Державного акта ОСОБА_2 йому нічого не відомо , на сесії він не був . Він з комісією виходив на місце за скаргами позивача і міряв земельні ділянки . ОСОБА_1 користувалась 239 кв.м землі , відповідачу належало 90 кв.м. землі , а потім їм виділили землю на місці бувших льодників .

Чи входили льодники в площу земельної ділянки 1256,4 кв.м. йому не відомо , а льодники це земля селищної ради , розміру льодників не знає.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила , що в той період , коли селищним головою був ОСОБА_14 , рік вона не пам»ятає , вона в складі комісії виходила на вул.. 50 років Жовтня , з»ясовували чи можливо виділити комусь земельну ділянку , яка знаходиться під сміттєзвалищем ,вважає , що це була земля селищної ради , виділили її ОСОБА_2 , така була умова , хто прибере смітник тому виділять вказану землю . Землі було близько 1 сотки ( 100 кв.м) .

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила , що працювала землевпорядником сільської ради і разом з комісією виходила на вул.. Р. Люксембург , де був смітник , готували матеріали на адмінкомісію . Викликали всіх мешканців , склали акт , але обмірів не зробили . В 2008 р чи в 2009 рр сміття прибрали , голова сказав ОСОБА_2 написати заяву на виділення землі .

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила , що вона в 1999 р чи 2000 році продала свою частину будинку ОСОБА_1 , в свій час вона купила цю частку будинку у Крисюк . Розміри земельної ділянки вона не знає , користувалась землею розміром 2 сотки . Біля будинку був сарай та гараж , якими вона користувалася , ходила до будівель через стежку, тому що частиною землі ще до неї користувались ОСОБА_11, але їй земля була не потрібна , тому вона розмір не з»ясовувала .

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила , що сарай та гараж побудували ще до ОСОБА_1 . ОСОБА_2 користувалися земельною ділянкою з того часу , як купили частину будинку , а далі за ділянкою було сміттєзвалище .

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила , що проживає в будинку по вул.. 50 років Жовтня 15 38 років .Документів на землю вона не бачила , тому не знає хто якою частиною землі користувався . Їй лише відомо , що ОСОБА_18 купила землю в селищній Раді .

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила , що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 15 7-8 років , в неї постійні конфлікти з позивачем ОСОБА_1 . ОСОБА_2 користувалися спірною землею всі роки, там був гараж , туалет , сарай . Вона думає , що то була земля селищної ради.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив , що по вул.. 50 років Жовтня 15 він не проживає з 1968 року . Який розмір земельної ділянки у сторін йому не відомо . Там раніше були туалети , був льодник .

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила , що також раніше проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розмірів земельної ділянки сторін вона не знає, сільська рада наділила частину землі ОСОБА_18.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила , що ОСОБА_22 її донька . Квартиру по вул.. 50 років Жовтня 15 вона оформляла особисто , попередня власниця показала їй межі їх земельної ділянки , землі була 1 сотка , а потім їм передали землю , що була під сміттєзвалищем.

Суд , заслухавши позивача , представників відповідача , представника третьої особи , свідків , дослідивши докази в їх сукупності дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного :

В постанові Верховного Суду України від 22.05.2013 (справа №6-33цс13) міститься висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

В стаття 39 ЗК України зазначено , що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті грунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.2 постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень стст.8, 124 Конституції України , стст.26, 30, 8790, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143146, 149, 151, 153158, 161, 210, 212 ЗК України , глав 27, 33, 34 ЦК України, ст.15 ЦПК України , ст.12 Господарського процесуального кодексу України судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 27.10.1999 року згідно договору купівлі-продажу купила у ОСОБА_5 належні їй 2/5 частини житлового будинку № 13 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул.. 50 років Жовтня в смт. Голованівськ Кіровоградської області .

До жилого будинку примикають надвірні будівлі хліви Л «БВ».

Договір було посвідчено Голованівською державною нотаріальною конторою , зареєстровано в нотаріальному реєстрі та в Голованівській селищній раді за № 1439/11 02.11.1999 року .

До даного часу позивач є власником вказаної частки домоволодіння .

З викопіровки плану будівельного кварталу та земельної ділянки , що міститься в справі № 258 по вул.. 50 років Жовтня 13 ( бувша вул.. Кооперативна ) в сел.. Голованівськ від 18.08.1962 року, оглянутої в судовому засіданні , слідує , що загальна площа присадибної ділянки вказаного домоволодіння 1256,4 кв.м , ширина ділянки від вул.. 50 років Жовтня 25,38 м, ( бувша вул.. Кооперативна) , від вул.. Р. Люксембург ( бувший пров. Леніна ) 23,24 м, довжина від пров. б/н до вул.. 50 років Жовтня 51,20 м.

Попередні співвласники вказаної частки з 1962 р по 1999 р також мали у власності 2/5 частки будинку ( ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26П.) тобто розмір частки є незмінним .

З дослідженої в судовому засіданні справи № 260 на домоволодіння № 15 по вул.. 50 років Жовтня в сел.. Голованівськ ( бувша вул.. Кооперативна) , видно , що відповідач ОСОБА_2 придбав 2/25 частини в домоволодінні № 15 14.03.1986 року , але в листопаді 1998 року рішенням суду вказана частка була передана у власність його дружини ОСОБА_7 , тому він не має житлового будинку як по вул.. 50 років Жовтня 15 так і по вул.. Рози Люксембург ( бувший пров. Леніна), в цій частині вулиці , де зі слів сторін та свідків знаходились льодник та сміттєзвалище, будь-які будинки взагалі відсутні.

Згідно викопіровки з плану будівельного кварталу та земельної ділянки домоволодіння № 15 , що міститься в справі № 260 , слідує , що загальна площа присадибної ділянки вказаного домоволодіння становить 1601,4 кв.м , ширина вказаної ділянки від вул.. 50 років Жовтня ( бувша Кооперативна ) 43,54 м, від вул.. Р. Люксембург ( бувший пров. Леніна) 18,70 м., довжина земельної ділянки 51,64 м. від провулку без номера до вул.. 50 років Жовтня( буд № 13) .

Присадибні ділянки біля будинку № 13 та № 15 розділені провулком, один до другого безпосередньо не примикають , але довжина присадибних ділянок майже однакова 51,20 м та 51 ,64 м. .

В ст.. 120 ЗК України зазначено , що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Незалежно від того, хто «на папері» є власником земельної ділянки, фактично володіє , користується і навіть розпоряджається ділянкою той, кому належить право власності на відповідний будинок , будівлю або споруду.

Тобто в усіх випадках переходу права власності на жилий будинок , будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на зведені на ній об»єктии.

Далеко не завжди земельна ділянка перебуває у власності чи хоча б в користуванні власника будинку , будівлі або споруди , але і в таких випадках все-рівно відбуватиметься перехід права на земельну ділянку, відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЗКУ, до власника будинку. Аналогічна норма міститься і в ч. 3 ст. 121 ЗК України , «формальний» власник земельної ділянки фактично не має реальної можливості володіти , користуватися і розпоряджатися нею - така можливість є лише у власника будинку , будівлі або споруди .

Аналізуючи вимоги чинного законодавства , що регулює перехід права власності та права користування земельними ділянками , на яких розміщені жилі будинки , будівлі та споруди , прибудинкової території в разі набуття особою права власності на жилий будинок або його частину суд вважає доведеним , що до позивача ОСОБА_1 , яка придбала 27.10.1999 року у власність 2/5 жилого будинку № 13 по вул.. 50 років Жовтня в смт. Голованівськ , перейшло право користування земельною ділянкою , на якій розміщений вказаний житловий будинок , та присадибною ділянкою біля нього пропорційно до її частки у праві власності жилого будинку , тобто на 2/5 частки земельної ділянки площею 1256,4 кв.м , а саме , на 502,56 кв.м. незалежно від того хто фактично нею користувався , володів і розпоряджався до виникнення у неї права власності на будинок .

Аналогічний висновок міститься в експертному висновку № 760 /23 судової будівельно-технічної експертизи , проведеної по ухвалі суду від 29.12.2009 року по справі № 2-17/2010, а/с- 163-169, де зазначено , що співвласнику житлового будинку № 13 по вул.. 50 років Жовтня в смт. Голованівськ ОСОБА_27 необхідно виділити земельну ділянку прощею 502,6 кв.м , співвласникам ОСОБА_13 та ОСОБА_11 з частками 2/5 та 1/5 необхідно виділити земельну ділянку площею 753,8 кв.м.

Зазначений варіант рівномірно розподіляє між співвласниками земельну ділянку біля їх квартир житлового будинку , земельні ділянки мають форму близьку до прямокутника , що дозволяє їх раціонально використовувати та забезпечує безперешкодний доступ кожного з співвласників до домоволодіння та господарських споруд.

Саме на такому варіанті розподілу наполягає позивач ОСОБА_1 , вона зверталась до селищної ради з заявою про приватизацію вказаної земельної ділянки.

Селищна рада дала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в приватну власність ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , але ОСОБА_1 визначила розмір земельної ділянки розміром 239,7 кв.м , що майже вдвічі менше належного , тому рішенням суду від 16.04.2009 року вказане рішення селищної ради № 356 від 11.06.2008 року в цій частині було скасовано.

З досліджених в судовому засіданні документів слідує , що до відповідача ОСОБА_2 , який придбав 04.03.1986 року у власність 2/25 ч. жилого будинку № 15 по вул.. 50 років Жовтня , перейшло право користування земельною ділянкою , на якій розміщений вказаний будинок та присадибною ділянкою біля нього пропорційно до його частки у праві власності , тобто на 2/25 частини земельної ділянки площею 1601,4 кв.м , а саме , на 128,11 кв. м , будь-якого права користування земельною ділянкою біля домоволодіння № 13 він не мав, незважаючи на те , що він фактично користувався частиною земельної ділянки , належної до домоволодіння № 13 , права на неї він не набув .

Крім того , з досліджених в судовому засіданні документів , долучених відповідачем до інвентарної справи № 260 на домоволодіння № 15 по вул.. 50 років Жовтня , а саме : рішення суду від 24.11. 1998 року та рішення виконкому Голованівської селищної ради № 107 від 25.11.2008 року слідує , що внаслідок розподілу майна подружжя право власності на вказану квартиру в буд. № 15 перейшло до його дружини ОСОБА_7 і вона є власником кв.№ 4 у вказаному будинку .

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

До делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад згідно зі ст. 33 цього Закону належать, зокрема, вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, як встановлено ст. 12 Земельного кодексу України, належить організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення земельних спорів.

Згідно статті 118 ЗК громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін, погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Надання земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування в порядку , передбаченому законом.

Згідно ст.. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є складовою кадастрової зйомки земельної ділянки .

У випадку відмови суміжного власника або землекористувача підписувати акт погодження меж , селищна рада уповноважена вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті з додержанням відповідної процедури , але повинна була виходити не із самого факту відмови від підписання акту , а з мотивів відмови .

До ОСОБА_1 , як суміжного власника , щодо узгодження меж земельної ділянки виділеної ОСОБА_2 ніхто не звертався , тому селищна рада не з»ясувала , що вказана земельна ділянка належить ОСОБА_1 на законних підставах і саме тому вона оспорює рішення , що ОСОБА_2 взагалі не має у власності по вул.. Р.Люксембург та по вул.. 50 років Жовтня домоволодіння чи квартири, тому земля для обслуговування будинку йому не може буди виділена із-за відсутності у нього будинку чи квартири , що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_22 , тощо.

Суд приходить до висновку , що Голованівська селищна рада , приймаючи рішення № 356 від 11.06.2008 року про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.. Р Люксембург б/н у приватну власність та № 567 від 20.10.2009 року про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 236,10 кв.м. для будівництва та обслуговування не існуючого житлового будинку , господарських будівель і споруд ( присадибної ділянки) діяла не в межах своїх повноважень , необґрунтовано , не врахувала всі обставини , що мають значення , прийняла рішення , які сприяли незаконній видачі ОСОБА_2 державного акта на право приватної власності на землю , тому зазначений державний акт серії НИ № 286670, виданий ОСОБА_2 на підставі незаконного рішення № 567 від 20.10.2009 року необхідно визнати недійсним .

Передача у власність ОСОБА_2 частини земельної ділянки , що належить ОСОБА_1 порушила її право на користування та володіння присадибною ділянкою , позбавило її можливості отримати земельну ділянку у власність , вона обрала належний спосіб захисту порушеного права.

В судовому засіданні з»ясовано , що вказаний Державний акт відповідачу ОСОБА_2 було виписано 21.05.2010 року , позивачу ОСОБА_1 про наявність вказаного акта стало відомо в судовому засіданні 10.06.2010 року в процесі розгляду справи № 2-а-13/2010 , але розгляд справи 10.06. не було закінчено , 24.06.2010 року провадження у справі було зупинено , провадження відновлено 15.09.2009 р , а/с- 159,168, а 04.10.2010 року ОСОБА_1 доручила ведення справи ОСОБА_6 і 14.10.2010 року виїхала за межі України , повернулась на територію України лише 03.07.2015 року , тому вчасно реалізувати своє право звернення до суду не могла , строк позовної давності пропустила з поважних причин, суд вважає, що за таких обставин їй необхідно поновити строк звернення до суду .

Посилання представника відповідача ОСОБА_9 на те , що довіреність на ведення цивільних справ була у сина позивача ОСОБА_6 не заслуговують на увагу , оскільки відмова представника від наданих йому повноважень не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог позивача , яка , перебуваючи за межами України , не лише не мала можливості реалізувати своє право звернення до суду , але й не могла повідомити суд про припинення повноважень представника , який відмовився від наданих йому повноважень , по справі № 2а-13/10 04.11., 15.11, 30.11.2010 р не з»явився в судове засідання, 09.12.2010 року дійсно ознайомився зі справою , але до закінчення терміну доручення ніяких дій щодо захисту інтересів ОСОБА_1 не вчинив .

Викладене підтверджується загранпоспортом ОСОБА_1, а/с- 4, копією Державного акта на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, а/с- 8, копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 27.10.1999 року , а/с- 9, копією рішення Голованівської селищної ради № 567 від 20.10.2009 року , а/с- 10, копією ухвали суду від 30.11.2010 року по справі № 2-а-8/10/1104 , а/с- 11, копією листа державної інспекції сільського господарства України № К-33-69/1846 від 28.08.2014 року , а/с- 12, копією листа Державного агентства земельних ресурсів України Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області № К-524/0-858/0/6-14 від 08.09.2014 р , а/с- 28, копією викопіровки із плану , а/с- 40 , копіями листів Голованівської РДА № к-54 від 01.12.2014 року та Кіровоградської ОДА № 01-33/647/7 від 21.10.2014 року , а/с- 41,42, копією справи № 184/к/05-22 за зверненням ОСОБА_1, а/с- 60-66, копією довідки районного архіву № 39 від 05.08.1986 року , а/с- 68, копією акта розмежування земельних ділянок по вул.. 50 років Жовтня 13 від 19.06.2009 року , а/с- 79, 80 копіями технічних паспортів на житловий будинок по вул. 50- років Жовтня 13 , а/с- 81-85,87- 89 копією державного акта на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_3,а/с- 86, копіями рішень Голованівської селищної ради № 473 від 22.04.2009 року та № 567 від 20.10.2009 року , а/с-108,109, копією акта обстеження земельної ділянки від 31.07.2008 року , а/с- 110-111, копією домової книги , а/с- 122-127, копією з справи № 260 на домоволодіння по вул.. 50 років Жовтня 15 бувший пров. Кооперативний , а/с- 128-132, копією з справи № 258 на домоволодіння по вул.. 50 років Жовтня 13 бувша вул. Кооперативна , а/с- 132-140, копіями документів з справи № 2-а-13/10 , а/с- 141-145, копіями документів із справи № 2-а-9/09 , а/с- 146-152, копіями документів із справи № 2-17/2010,а/с-153-169, копіями з справи 2-10/2012 , а/с-170-175, копією технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2, а/с- 176 -184 надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними .

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача .

Керуючись ст.ст. 3,5,8,10,59,60,61,88,212,213215,218 ЦПК України , ст.ст.12,39,40, 118 ,120, 121 , 152 , 198 Земельного кодексу України , ст. 26 , 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ст..ст. 15,16,215,216,250 ЦК України , суд

в и р і ш и в :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду по цивільній справі № 386/960/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Голованівська селищна рада Кіровоградської області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, як пропущений з поважних причин.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Голованівська селищна рада Кіровоградської області про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,236 га , розташовану в смт. Голованівськ Кіровоградської області по вул.. Рози Люксембург б/н , серії НИ № 286670, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Голованівської селищної ради Кіровоградської області № 567 від 20.10.2009 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації Державних актів на праві власності на землю та на постійне користування землею, договорів оренди землі за № 01:10:368:00017, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати на оплату судового збору в сумі 243( двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення , а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повне рішення складено 22.12.2015 року.

Суддя: Бутенко О. Ф.