Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1133/15-ц
Провадження № 2/674/545/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуюча - суддя Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних

захворювань України у Дунаєвецькому районі Хмельницької області

до

ОСОБА_3

про стягнення матеріальних збитків

(ціна позову 39171,89 грн.)

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2015 року позивач, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дунаєвецькому районі Хмельницької області звернувся до суду з уточненими під час судового розгляду позовним вимогами про стягнення з ОСОБА_3 понесених матеріальних збитків в розмірі 39171,89грн., посилаючись на те, що 25 липня 2014 року, близько 12 години на 2 км + 800 м автодороги «Дунаївці Грушка» поруч з с.Мушкутинці Дунаєвецького району Хмельницької області ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат Б4» ,реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в напрямку с. Великий Жванчик Дунаєвецького району, втративши пильність та контроль за рухом свого автомобіля, зїхала на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири отримали тілесні ушкодження і в тому числі отримала тілесні ушкодження ОСОБА_4.

16 грудня 2014 року вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області визнано, що дана автопригода сталася по вині відповідачки ОСОБА_3.

28 липня 2014 року наказом № 55/1 головного лікаря Великожванчицького обласного дитячого пульмонологічного санаторію було утворено комісію з проведення розслідування даного нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4

31 жовтня 2014 року, за висновками комісії, даний нещасний випадок визнано повязаним з виробництвом та затверджено головним лікарем акти за формою Н-1 та Н-5.

На підставі акту Н-1 та інших документів для страхових виплат потерпілій ОСОБА_4 позивачем відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р. було призначено та відшкодовано страхові виплати за період з 28.07.2014 року по 06.02.2015 р. у розмірі: 25358,52 грн. допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності та за період з 14.04.2015р. по 31.07.2015р. щомісячну страхову виплату в розмірі 5530,97 грн., а також 11.08.2015 року ОСОБА_4 виплачено одноразову допомогу в звязку з стійкою втратою працездатності в результаті настання нещасного випадку в розмірі 8282,40 грн..

Оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, дана шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування відповідно до ст..1191 ЦК України, а тому звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, в задоволенні просив відмовити пояснивши суду, що ним не оспорюється факт вчинення відповідачкою ДТП, однак нещасний випадок з ОСОБА_4 визнано повязаним з виробництвом і складено акти форми Н-1 та Н-5, на підставі яких позивачем виплачено потерпілій допомогу у звязку з тимчасовою непрацездатністю в розмірі 39171,89 грн. Позивач просить в порядку регресу стягнути з відповідачки на свою користь збитки, заподіяні виплатою потерпілій вказаної суми. Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду України позивач мав би право на відшкодування нанесених відповідачкою матеріальних збитків, а в даному випадку громадянці ОСОБА_4 відшкодовано не матеріальні збитки, а відшкодовано допомогу у звязку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності та одноразову допомогу, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що даний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачку ОСОБА_3 вироком Дунаєвецького районного суду від 16 грудня 2014 року визнано винуватою за ч.1 ст.286 КК України, яка 25 липня 2014 року біля 12 год. на 2 км + 800 м автодороги із двостороннім рухом «Дунаївці Грушка», поблизу с.Мушкутинці Дунаєвецького району Хмельницької області, керуючи автомобілем «Фольксваген Пасат Б4», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у напрямку з м.Дунаївці до с. Великий Жванчик Дунаєвецького району, порушила вимоги Правил дорожнього руху, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу , проявила неуважність, виїхала з лівого боку за межі проїзної частини дороги, де допустила зіткнення автомобіля з деревом.

Внаслідок цього зіткнення пасажирам, в тому числі пасажиру ОСОБА_4, заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що привели до тривалого розладу здоровя.

Вказані порушення правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_3 перебували у прямому причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Даним вироком відповідачці призначено покарання у виді штрафу в розмірі чотири тисячі грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Вирок набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, обставини, які мали місце 25 липня 2014 року біля 12 год. на 2 км + 800 м автодороги із двостороннім рухом «Дунаївці Грушка», поблизу з с.Мушкутинці Дунаєвецького району Хмельницької області за участю ОСОБА_3 не потребують доказуванню.

Позивачем заявлено позов в порядку ст.1191 ЦК України про стягнення з ОСОБА_3 на його користь понесених матеріальних збитків.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене упущена вигода).

Судом встановлено,що 31 жовтня 2014 року комісією Великожванчицького обласного дитячого пульмонологічного санаторію з проведення розслідування нещасного випадку, який стався 25 липня 2014 року близько 12 години з ОСОБА_4 складено акти за формою Н-1 та Н-5 і на підставі акту Н-1 та інших документів для страхових виплат, потерпілій ОСОБА_5 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дунаєвецькому районі Хмельницької області відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999р. було призначено та відшкодовано страхові виплати, а саме: 25358,52 грн. - допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 5530,97 грн. - щомісячну страхову виплату, а також 8282,40 грн. - одноразова допомогу в звязку з стійкою втратою працездатності в результаті настання нещасного випадку, що підтверджується доданими документами і що свідчить про те, що відповідачем проведено виплату страхових відшкодувань, які не відносяться до матеріальних збитків.

Судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, уклавши договір (поліс № АІ/1405715) з ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» Хмельницької обласної дирекції 13.05.2014 року, строк дії якого до 13.05.2015 року включно, яким страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, грн.: за шкоду, заподіяну життю і здоровю 100000 грн., шкоду, заподіяну майну 50 000 грн..

Потерпіла ОСОБА_5 не звернулася з заявою до страхової компанії «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної її здоровю.

Відповідно до ст. 515 ЦК заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора, зокрема у зобовязаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Верховний Суд України, при розгляді 5 вересня 2012 року справи №3-32гс12 (предметом розгляду справи був спір про стягнення суми, виплаченої Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань застрахованій особі, з особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої стався страховий випадок), зробив правовий висновок, згідно з яким перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація ст. 993 ЦК України) допускається лише в майновому страхуванні і таке право не може бути застосоване в особистому страхуванні життя і здоров`я. Відтак, при особистому страхуванні життя і здоровя потерпіла особа має право отримати і страхову виплату від Фонду, і в повному обсязі відшкодування шкоди від її заподіювача. Оскільки право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду здоровю, за своїм характером є таким, що нерозривно повязане з особою самого потерпілого, то згідно зі ст. 515 ЦК України воно не може переходити до інших осіб, зокрема і до Фонду. Здійснення Фондом страхових виплат застрахованому за договором загальнообовязкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання шкодою для Фонду не є, оскільки винна в порушенні прав застрахованого особа ніяких прав Фонду не порушила. У звязку з цим, у разі виплати Фондом страхових сум застрахованому у Фонду відсутнє і право регресної вимоги до винної у настанні страхового випадку особи.

Вказані правові позиції були фактично повторені в узагальненні судової практики розгляду судами у 2010-2011 роках цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, проведеному Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у 2012 році.

Враховуючи викладене та правову позицію Верховного Суду України, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення даного позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст.22, 515 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Дунаєвецькому районі Хмельницької області до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків (ціна позову 39171,89 грн.) відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук