Справа № 577/4210/15-ц
Провадження № 6/577/190/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2015 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Лошкарьовій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним поданням, в якому просить вирішити питання щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Подання обгрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС Конотопського МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-1318, виданий 24.07.2002 року Шосткинським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 16.07.2002 року і до повноліття дитини. Однак, боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань: аліменти не сплачує у зв'язку з чим станом на 01.07.2015 року за ним утворилася заборгованість по аліментам в розмірі 45 345 грн. 19 коп.; згідно отриманих відповідей з Конотопської ОДПІ та УПФУ в м.Конотоп та Конотопському районі боржник не працює та інших джерел отримання доходу не має. Таким чином боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань за виконавчим листом, на підставі ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 надала заяву, в якій просить подання розглядати без участі представника, подання підтримує та просить задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню.

24.07.2002 року Шосткинським міськрайонним судом виданий виконавчий лист № 2-1318 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 16.07.2002 року і до повноліття дитини, та 17.04.2008 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування і може бути обмежена у здійсненні такого права лише у випадках, встановлених законом.

Ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Положення ст.377-1 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до положення ч. 2 статті 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

В судовому засіданні було встановлено, що державним виконавцем не надано достатніх доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань.

Саме по собі посилання про наявність заборгованості по аліментах та відсутність майна не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відсутність офіційних доходів також не може свідчити про ухилення від сплати аліментів, оскільки державним виконавцем не встановлено чи намагається боржник працевлаштуватися та чи перебуває на обліку в центрі зайнятості.

Також державним виконавцем, крім розрахунку заборгованості по аліментах не надано більше доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про виконавче провадження було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Не надано і будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 взагалі документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон та має намір виїхати за межі України.

За таких обставин, суд вважає, що подання державного виконавця державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України є передчасним, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України та ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, тому підстав для встановлення щодо боржника такого обмеження немає.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 11, 31, 52, 68 Закону України Про виконавче провадження, ст.ст. 1, 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст. 10, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

СуддяОСОБА_5