АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/7097/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В. Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові виділені матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ПАТ «ВТБ Банк» - Ткаченка Сергія Володимировича на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року по справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_7 - про звернення стягнення на заставлене майно та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «ВТБ Банк», реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, приватного нотаріуса Харківського МНО Машкової Світлани Леонідівни - про припинення іпотеки,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ПАТ «ВТБ Банк» про забезпечення позову та притягнення особи до участі у справі у якості співвідповідача.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ВТБ Банк» - Ткаченко С.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ПАТ «ВТБ Банк» в повному обсязі.

Ухвалою судді апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2015 року апеляційна скарга представника ПАТ «ВТБ Банк» - Ткаченка С.В. на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_9 за первісним позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на заставлене майно, разом зі справою направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд виходив з того, що власником спірної квартири є ОСОБА_9, який не є стороною у даній справі та до якого ПАТ «ВТБ Банк» не пред'явлено жодних позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права.

Виділені матеріали свідчать, що ПАТ «ВТБ Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_7, в якому просило звернути стягнення на заставлене майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 звернулася в суд з зустрічним позовом до ПАТ «ВТБ Банк», реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, приватного нотаріуса Харківського МНО Машкової С.Л. про припинення іпотеки.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року, відмовлено у задоволенні первісного позову ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено та визнано припиненим іпотечний договір від 22 травня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №1184. Скасовані записи про заборону відчуження №7240219 і про іпотеку №7240134 від 22 травня 2008 року. Зобов'язано реєстраційну службу Харківського МУЮ виключити записи про заборону відчуження та іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

25 серпня 2015 року представник ПАТ «ВТБ Банк» - Ткаченко С.В., звернувся в суд з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив суд накладення арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 201,3 кв. м., власником якого є ОСОБА_9

При цьому посилався на те, що ОСОБА_9 набув право власності на іпотечну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 14 листопада 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського МНО Широковою В.А. та до нього перейшли всі права і обов'язки іпотекодавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виділені матеріали справи свідчать, що сторонами у даній справі є ПАТ «ВТБ Банк», ОСОБА_7, реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського МНО Машкова С.Л.

Сьогоднішній власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9 не є стороною у даній справі, будь-яких позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_9 не пред'явлено.

В той же час, положеннями ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 не є відповідачем у даній справі та до нього ПАТ «ВТБ Банк» не пред'явлено жодних вимог, суд першої інстанції правомірно відмовив ПАТ «ВТБ Банк» у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 312, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ПАТ ВТБ «Банк» - Ткаченка Сергія Володимировича - відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2015 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпеченні позову - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: