Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/5264/13-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ганжі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Першої Житомирської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Першої Житомирської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. В обгрунтування вимог зазначала, що на даний час їй стали відомі факти, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема те, що документи, які ОСОБА_2 надав до спадкової справи, виявилися підробленими та такими, що отримані незаконним шляхом, у звязку з чим у нього не було підстав вступити у спадщину.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2015 року заяву ОСОБА_1 від 13.10.2015 року про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 - представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в іншому складі. Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд посилався лише на наявні у справі рішення, однак ОСОБА_1 позбавили можливості надати докази, які були отримані нею 18.11.2015 року, зокрема архівної довідки Житомирської районної державної адміністрації № В-554 від 18.11.2015 року з якої вбачається, що у протоколах засідань виконкому Іванівської сільської ради за 1997 рік, в додатках до рішення №90 від 18.12.1997 року рішення на приватизацію земельної ділянки на імя ОСОБА_4 не виявлено. Окрім того вказує, що ухвала ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року є нововиявленою обставиною, оскільки у ній міститься вказівка на те, що судом не досліджені два суперечні один одному державні акти на землю й взагалі не досліджувалось чи є наявним або відсутнім рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району від 18 грудня 1997 року, на підставі якого були видані вказані державні акти. Зазначає, що відповідь від 12.08.2015 року Державного підприємства „Житомирський НДПІЗ підтверджує те, що нормативна грошова оцінка на земельну ділянку площею 0,14 га на території Іванівської сільської ради Житомирського району за зверненням ОСОБА_2 не проводилась, а тому підтверджувати фальшивість документа у кримінальному провадження, про що зазначено судом, непотрібно. Вказує, що дані факти не були відомі на час розгляду справи та можуть вплинути на висновки суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Статтею 361 ЦПК України встановлено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 7 наведеної постанови встановлено, що обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що наведені заявником обставини у розумінні вимог ст. 361 ЦПК України не є нововиявленими, оскільки нових і невідомих заявникові обставин суду повідомлено не було, підробка документів не була встановлена вироком суду , що набрав законної сили, а факт можливого незвернення за нормативною грошовою оцінкою способом, наведеним заявником, не є істотною для справи обставиною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.01.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 06.05.2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Першої житомирської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Судовими рішеннями встановлено, що 11.07.2000 року ОСОБА_1 купила у ОСОБА_4 жилий будинок №13, що знаходиться в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області по вул. Островського та земельну ділянку площею 0,4017 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Іванівської сільської ради с. Іванівка Житомирського району та належала останньому на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЖТ 08-18 № 002374, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради 11.02.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №154. Інша частина зазначеної земельної ділянки розміром 0,1400 га залишилась у власності ОСОБА_4, що підтверджується відміткою державного нотаріуса на державному акті попереднього власника земельної ділянки.

Відповідно до Державного акту серії ЖТ 08-18 № 002374 ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради від 18.12.1997 року було передано 0,5417га земельної ділянки, розташованої на території Іванівської сільської ради с. Іванівка для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства.

23.05.2008 року державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна померлого 29.11.2005 року ОСОБА_4 є його син ОСОБА_2 Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1400 га, що знаходиться на території Іванівської сільської ради с. Іванівка Житомирського району та належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 08-18 № 002374, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області 11.02.1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №154.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 правомірно отримав оскаржуване свідоцтво про право на спадщину, оскільки законодавство, яке діяло на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.07.2000року не вимагало отримання нового державного акту, а перехід права власності на земельну ділянку або її частину до іншої особи підтверджувався відповідною відміткою нотаріуса на державному акті попереднього власника земельної ділянки.

У заяві про перегляд рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 6 травня 2014 року ОСОБА_1, як на нововиявлену обставину, посилається на те, що ОСОБА_2 отримав незаконним шляхом документи про грошову оцінку землі площею 0,14га вартістю 535грн., оскільки згідно листа від 12.08.2015 року в.о. директора Житомирського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою ОСОБА_6 нормативна грошова оцінка на земельну ділянку площею 0,14 га на території Іванівської сільської ради Житомирського району за зверненням ОСОБА_2 не проводилась.

Проте, зазначена обставина була відома сторонам і суду на час ухвалення рішення, оскільки у матеріалах цивільної справи № 278/5264/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Першої житомирської державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, рішення по якій ухвалено 6 травня 2014 року, міститься довідка ДП „Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою № 162 від 25.04.2014 року, у якій зазначено, що інформація про звернення гр. ОСОБА_2 щодо надання довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за адресою: Житомирський район, с. Іванівка, вул. Островського,13 відсутня /а.с.207/.

Відтак, зазначена обставина не є нововиявленою в силу положень п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, оскільки була відома заявнику і суду на час ухвалення судового рішення і перегляду його в апеляційному порядку. Окрім того, як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, підробка цього документу не доведена, а факт можливого незвернення за нормативною грошовою оцінкою способом, наведеним заявником, не є істотною для справи обставиною.

Інших обставин, як нововиявлених, заявник ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення від 21.01.2014 року, не наводить.

Однак, в апеляційній скарзі заявник посилається на те, що в ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року міститься вказівка на те, що судом не досліджено два суперечливі один одному державні акти на землю і що судом взагалі не досліджувалося чи є наявним або відсутнім рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району від 18 грудня 1997 року, на підставі якого були видані державні акти. Зазначену ухвалу заявник вважає нововиявленою обставиною у справі.

Із змісту, доданої до апеляційної скарги, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року вбачається, що суд касаційної інстанції розглянув справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, управління Держземагенства в Житомирському районі, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Іванівська сільська рада Житомирського району, управління Держземагенства в Житомирському районі, про захист права власності та визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку та задовольнив частково касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_7, скасувавши рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 03.11.2014 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції /а.с.50-52/.

Названа ухвала не є нововиявленою обставиною в контексті положень ст. 361 ЦПК України, про що зазначено в апеляційній скарзі, оскільки по справі відсутнє остаточне рішення, яке впливало б на дане рішення.

Водночас, у зазначеній ухвалі міститься посилання на те, що досліджені два суперечні один одному державні акти на землю й взагалі не досліджувалось чи є наявним або відсутнім рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району від 18 грудня 1997 року, на підставі якого були видані вказані державні акти.

З огляду на наведене, заявник посилається на те, що на час ухвалення рішення суду від 21.01.2014 року існувало два державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на імя ОСОБА_4 на 0,5417га та 0,4017га та зазначає, що наявність державного акту на 0,4017 га є нововиявленою обставиною.

Проте, про існування цього акта було відомо в ході розгляду справи, про його наявність ОСОБА_1 зазначала в апеляційній скарзі, а апеляційний суд, переглядаючи рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21.01.2014 року у своїй ухвалі від 06.05.2014 року зазначив, що посилання апелянта на наявність копії державного акту , який має інший зміст щодо розміру земельної ділянки, не можуть прийматися до уваги, оскільки такий державний акт не був підставою для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та оформлення оспорюваного свідоцтва /а.с.15/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що згідно архівної довідки Житомирської районної державної адміністрації № В-554 від 18.11.2015 року у протоколах засідань виконкому Іванівської сільської ради за 1997 рік, в додатках до рішення №90 від 18.12.1997 року рішення на приватизацію земельної ділянки на імя ОСОБА_4 не виявлено, а тому вважає зазначену обставину нововиявленою.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на таке.

Згідно рішення Житомирського районного суду від 21 січня 2014 року ОСОБА_1 просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №2-156, видане 11 липня 2008 року Першою Житомирською державною нотаріальною конторою на імя відповідача ОСОБА_2. а саме на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 0,1400га, що розташована в с. Іванівка Іванівської сільської ради Житомирського району. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач не мав права на спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_4, який помер 29.11.2005 року, оскільки цю земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2000року позивач /ОСОБА_1Л./ купила у ОСОБА_4, а тому вона не могла увійти до складу спадщини, що залишилась після смерті батька відповідача.

Відтак, предметом позову було визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, а не визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на землю серії ЖТ 08-18 №002374, виданого на імя ОСОБА_4, про його право власності на підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради від 18.12.1997 року на земельну ділянку площею 0,5417га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства.

А тому, зважаючи на те, що предметом спору було Свідоцтво про право на спадщину за законом, а не Державний акт на право приватної власності на землю, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини щодо відсутності прізвища ОСОБА_4 в додатках до рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району від 18 грудня 1997 року, не є нововиявленими обставинами.

З огляду на наведене підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді