Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2015 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Семерак І.О.

при секретарі - Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та Районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ЛФ АБ «Київська Русь» про зняття арешту з заставного майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідно до кредитного договору №CNL-800/091/2007 від 02.08.2007 року ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна») було надано ОСОБА_1 (яка у 2007 році змінила прізвище на ОСОБА_1) кредит у сумі 50000 доларів США.

В забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та іпотекодавцем ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №PCNL-800/091/2007 від 02.08.2007 року відповідно до якого ОСОБА_1 передала банку в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім цього, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.04.2009 року за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №PCNL-800/091/2007 від 02.08.2007 року.

Проте, банк не може реалізувати своє право на задоволення своїх майнових прав за вищевказаною кредитною угодою шляхом добровільного продажу предмету іпотеки, так як у кінці червня 2014 року позивачу стало відомо, що міським відділом ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції відносно вищевказаної квартири, яка перебуває у заставі позивача, накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на користь третьої особи, ЛФ АБ «Київська Русь».

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд зняти арешт з іпотечного майна заставодержателя - ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме з квартири загальною площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності ОСОБА_1

В судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не з'явився, проте надав заяву в якій просить розглянути заяву без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача Районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явився, проте надав заяву в якій просить розглянути заяву без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи ЛФ АБ «Київська Русь» в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд вищевказаної справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договорів №CNL-800/091/2007, згідно якого остання отримала кредит у сумі 50000 доларів США, строком до 02 серпня 2022 року, із сплатою 5,99% річних.

В забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №PCNL-800/091/2007 від 02.08.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_1 передано банку в іпотеку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.04.2009 року за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки №PCNL-800/091/2007 від 02.08.2007 року укладеного між банком та ОСОБА_1, шляхом надання права ЗАТ «ОТП Банк» на продаж предмета іпотеки, а саме: квартири загальною площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Станом на 05.10.2011 року заборгованість ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору складає 64148,04 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.08.2014 року еквівалентно 808265,30 грн.

Судом встановлено, що позивач не може реалізувати своє право на задоволення своїх майнових прав, оскільки постановою головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.06.2014 року по ВП №42169051 з примусового виконання виконавчого листа №2п-3280/09, виданого 21.08.2009 року Ужгородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь АБ «Київська Русь» заборгованості у розмірі 16749,42 грн., було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Частиною 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або тоді, коли йому стало відоме.

Слід зазначити, що РВ ДВС Ужгородського МРУЮ не виконав вищенаведену вимогу щодо повідомлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (заставодержателя) про накладення арешту на заставне майно.

Реєстрацію обтяження вищевказаного нерухомого майна, належного ОСОБА_1 було проведено з дотриманням відповідних законодавчих вимог, дане обтяження вилучено не було, а отже, право звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є дійсним та таким, що було зареєстровано раніше за зареєстроване на підставі постанови РВ ДВС Ужгородського МРУЮ.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декілька обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1. ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку вартість майна явно не перекриває суму заборгованості.

У відповідності до ч.4 ст.54 закону України «Про виконавче провадження»: Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладання арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна».

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Окрім цього, суд при досліджені матеріалів справи, приходить до переконання, що підстави для накладання арешту та подальшої реалізації вказаного нерухомого майна - немає, оскільки право застави виникло раніше ніж винесені судом рішення про стягнення з боржника коштів по виконавчих документах на користь інших стягувачів.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що іпотекодержатель ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згоди на передачу предмету іпотеки іншим особам не надавав, інші стягувачі, в інтересах яких РВ ДВС Ужгородського МРУЮ було накладено арешт на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, не являються заставодержателями, суд приходить до висновку, що є всі підстави для зняття арешту з нерухомого майна, а саме з квартири загальною площею 37,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1, яке згідно договору іпотеки №PCNL-800/091/2007 від 02.08.2007 року перебуває в іпотеці банку.

Керуючись ст.ст. 50, 52, 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1, 3, Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 4, 5, 14, 60, 81, 174, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та Районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ЛФ АБ «Київська Русь» про зняття арешту з заставного майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, яка перебуває в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна та належить на праві власності ОСОБА_1, який накладний постановою РВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 24.06.2014 року в межах виконавчого провадження №42169051.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Семерак І.О.