У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Житомирської міської ради, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідач є власником 27/100 частини цього ж будинку. Земельна ділянка, закріплена за вказаним будинком, не перебувала у приватній власності будь-кого із співвласників, а тому позивачі вважають, що вони разом з ОСОБА_6 мають право спільної власності на земельну ділянку, закріплену за будинковолодінням АДРЕСА_1. Проте рішенням 7 сесії 6 скликання Житомирської міської ради від 24 жовтня 2011 року «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок» відповідачу ОСОБА_6 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 Вказане рішення було прийнято на підставі рішення комісії по вирішенню земельних спорів при Житомирській міській раді від 17 березня 2011 року, яким проведено розподіл земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням АДРЕСА_1.

Позивачі вважають, що рішення комісії не затверджувалося на сесії міської ради, а також прийнято в порушення ч. 2 ст. 89, ч. 4 ст. 120 ЗК України. Крім того, порядок користування земельною ділянкою між ними та ОСОБА_6 не встановлювався, тому просили визнати незаконним та скасувати зазначене рішення міської ради та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім`я ОСОБА_6

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

Судами попередніх інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 вересня 2014 року ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 14 серпня 2009 року Виконавчим комітетом Житомирської міської ради, належить на праві власності Ѕ частка будинку АДРЕСА_1 а інша Ѕ частка належить ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 24 березня 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 04 листопада 2010 року визнано незаконним рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 558 від 13 серпня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на будинок АДРЕСА_1 та визнано недійсним, видане на підставі цього рішення ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на вказаний будинок.

Рішенням 44 сесії 6 скликання Житомирської міської ради № 881 від 20 березня 2015 року ОСОБА_4 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,0816 га.

Судами також встановлено, що позивачами не доведено, що за будинком НОМЕР_1 у відповідності до вимог законодавства була закріплена земельна ділянка більшою площею.

Фактичне користування для обслуговування двох будинків спірною земельною ділянкою площею 0,1631 га, що виявлено при обмірі, правового значення для вирішення спору не має, оскільки позивачі не набули у встановленому законом порядку права користування нею для обслуговування будинку НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЗК України у разі неможливості виявлення дійсних меж, їх встановлення здійснюється за фактичним користуванням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної земельної ділянки.

Комісією по вирішенню земельних спорів при Житомирській міській раді 17 березня 2011 року прийнято рішення, яким проведено розподіл земельної ділянки по фактичному користуванню в рівних частках і за будинковолодінням АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,0816 га, а за будинковолодінням АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 0,0815 га відповідно до ст. 107 ЗК України.

На час розгляду спору комісія по вирішенню земельних спорів при Житомирській міській раді керувалась ст. 186-1 ЗК України, затвердження рішення якої на сесії міської ради не передбачалося земельним законодавством.

За таких обставин та з урахуванням норм діючого законодавства, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов до правильного висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова