Справа № 310/5427/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельним сервітутом,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельним сервітутом. В обґрунтування позову вказує на те, що 09.04.2003 року між власником житлового будинку і земельної ділянки по вул. Ювілейній, 52 в м. Бердянську ОСОБА_3, з одного боку, і власником будинку і земельної ділянки по вул. Ювілейній, 54 в м. Бердянську ОСОБА_5, з іншого боку, був укладений договір про установлення права обмеженого користування земельною ділянкою (сервітут). Згідно з ч.3 ст.100 ЗК України цей договір зареєстровано в Книзі записів договорів на встановлення земельних сервітутів від 23.06.2003 року за №103. Пунктом 1,2 договору встановлено, що право обмеженого користування включає ремонт, реконструкцію і експлуатацію будинків, будівель та споруд з використанням сусідньої земельної ділянки. Складовою частиною договору є план земельної ділянки по встановленню сервітуту.

16.06.2010 року померла ОСОБА_5, мати позивачки.

22.05.2014 року державним нотаріусом Бердянської міської нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №54 по вул. Ювілейній в м. Бердянську та свідоцтво про право власності за заповітом на земельну ділянку по вул. Ювілейній,54 в м. Бердянську.

Позивачем у 2014 році розпочато роботи з реконструкції житлового будинку №54 по вул. Ювілейній в м. Бердянську. Реконструкція здійснюється на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт, яка була зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області. Проведення деяких робіт, а саме утеплення стіни будинку, обладнання відмостки, проведення штукатурних робіт можливо лише з земельної ділянки відповідача. На протязі осені 2014р.- весни 2015 року вона неодноразово просила відповідача надати допуск будівельників на територію земельного сервітуту, але він постійно відмовляє їй у цьому.

Посилаючись на ч.6 ст. 403 ЦК України, якою передбачено, що сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно щодо якого він встановлений, просить зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати їй у користуванні земельним сервітутом відповідно до умов договору від 09.04.2003 року.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Суду додатково пояснили, що відповідач почав чинити перешкоди у користуванні земельним сервітутом тільки коли позивачка почала реконструкцію будинку. Раніше відповідач не перешкоджав їй користуватися його земельною ділянкою. Останній раз користувалася земельною ділянкою відповідача у 2013 році, коли робили відкоси вікна, що було підтверджено показаннями свідка ОСОБА_6 Відповідач ніколи не ставив питанні про визнання договору сервітуту недійсним чи припиненим. Навпаки у 2009 році звертався до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 плати за встановлення сервітуту. В задоволенні позову йому було відмовлено. Договір про установлення права обмеженого користування земельною ділянкою (сервітут), який був укладений 09.04.2003 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 був зареєстрований в Книзі записів договорів на встановлення земельних сервітутів від 23.06.2003 року за №103, що підтверджується оригіналом договору з відбитком печатки Бердянського міського управління земельних ресурсів та листом в.о. начальника управління Держземагенства у Бердянському районі від 16.11.2015 року. У цьому листі зокрема зазначено, що запис про реєстрацію договору було внесено до Книги записів державної реєстрації договорів на встановлення земельних сервітутів Бердянської міської ради Запорізької області за 2002р.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечують. В обґрунтування заперечень вказують на те, що договір сервітуту був підписаний з ОСОБА_5 у 2003 році. Більше 10 років ОСОБА_5 сервітутом не користувалася, тому відповідно до п.3.3 цього договору земельний сервітут припинив свою дію. Крім того земельний сервітут не зареєстрований в Державному управлінні земельних ресурсів, що підтверджується листом заступника начальника управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області від 30.09.15р., на договорі не має печатки управління земельних ресурсів. Також відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 здійснюється добудова другого поверху в будинку, що призведе до затемнення його будинку, він з цим не згодний, тому не дозволить позивачу здійснювати будівельні роботи з його земельної ділянки. Просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що проживає по сусідству з позивачем та відповідачем, займається будівельними роботами. Кожного року, починаючи з 2007 року, вона проводила дрібні ремонтні роботи у будинку по вул. Ювілейній,54, штукатурила стіну будинку з території сусіднього будинку. У 2013 році, коли ОСОБА_1 встановлювала вікна, за домовленістю з сусідами по вул. Ювілейній,52, вона проходила на територію цього домоволодіння і робила відкоси на вікні будинку ОСОБА_1

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

За статтею 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до ст. 100 Земельного кодексу України ( в редакції, чинній на час укладання договору сервітут) земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Згідно зі ст. 101 Земельного кодексу України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Такі ж правові норми встановлені і Цивільним кодексом України

Зокрема ч.6 ст.403 ЦК України визначено, що сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений.

Судом встановлено, що 09.04.2003 року між власником земельної ділянки по вул. Ювілейна,52 ОСОБА_3 і власником земельної ділянки по вул. Ювілейній,54 ОСОБА_5 був укладений договір про установлення права обмеженого користування земельною ділянкою (сервітут) (а.с.6-7). За цим договором праводавач надає правоволодільцю право обмеженого користування належною йому земельною ділянкою площею 0,0030га, призначеної для обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

За п.1.2 договору право обмеженого використання включає: ремонт, реконструкція і експлуатація будинків, будівель та споруд з використанням сусідньої земельної ділянки.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку до іншої особи.

Додатком до договору сервітуту є План земельної ділянки по встановленню сервітуту.

У судовому засіданні був досліджений оригінал договору сервітуту і встановлено, що договір був зареєстрований в Книзі записів договорів на встановлення земельних сервітутів від 23.06.2003 року за №103. В договорі наявний відбиток печатки Бердянського міського управління земельних ресурсів.

Відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що договір сервітуту є недійсним, оскільки не зареєстрований у встановленому Законом порядку. На підтвердження чого надав суду копію листа заступника начальника управління Держземагенства у Бердянському районі Запорізької області №0-28-0.4-1538/2-15 від 30.09.15р.,

Однак ці твердження спростовуються дослідженим у судовому засіданні оригіналом договору сервітуту, а також листом в.о. начальника управління Держземагенства у Бердянському районі №29-28-0.4-1882/2-15 від 16.11.2015 року. У цьому листі зокрема зазначено, що запис про реєстрацію договору було внесено до Книги записів державної реєстрації договорів на встановлення земельних сервітутів Бердянської міської ради Запорізької області за 2002р.

Таким чином судом встановлено, що договір сервітуту від 09.04.2003 року на час розгляду справи у суді є дійсним, він не припинив своєї дії.

16.06.2010 року померла ОСОБА_5, мати позивачки.

22.05.2014 року державним нотаріусом Бердянської міської нотаріальної контори ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №54 по вул. Ювілейній в м. Бердянську та свідоцтво про право власності за заповітом на земельну ділянку по вул. Ювілейній,54 в м. Бердянську (а.с.8-14).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, відповідно до ст. 403 ЦК України договір сервітуту від 09.04.2003 року зберігає чинність і для нового власника жилого будинку №54 по вул. Ювілейній в м. Бердянську ОСОБА_1, оскільки саме для обслуговування цього житлового будинку був встановлений цей сервітут.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем у 2014 році розпочато роботи з реконструкції житлового будинку №54 по вул. Ювілейній в м. Бердянську (а.с.15-16). Реконструкція будинку здійснюється на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт (а.с.17-20), яка була зареєстрована інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області.

Як зазначає позивач для проведення деяких робіт, а саме утеплення стіни будинку, обладнання відмостки, проведення штукатурних робіт їй необхідно скористатися земельною ділянкою відповідача, на якій встановлено земельний сервітут.

Відповідач перешкоджає позивачу у користуванні земельним сервітутом.

Згідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно ( яким є сервітут), має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобовязання відповідача не чинити їй перешкоди у користуванні земельним сервітутом ґрунтуються на Законі, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,15,60,61, 212-215 ЦПК України, ст.ст.93,100,101 ЗК України, ст. 396,403,629 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні земельним сервітутом, встановленим відповідно до умов договору про установлення права обмеженого користування земельною ділянкою (сервітут) від 09.04.2003 року, реєстраційний номер №103.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_7