Справа №672/541/15-ц
Провадження №2/672/181/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сакенова Ю.К.

секретаря Жиловської Т.В.

представника позивачів ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника Городоцької районної ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Городоцької районної ради, ОСОБА_2 про визнання Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння частково недійсним, про визнання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 липня 2011 року померла їх мати ОСОБА_7. Після її смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як спадкоємці, звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вони оформили спадкове майно, на яке їх мати залишила заповіт, посвідчений 05 травня 2006 року за реєстровим №15 секретарем виконавчого комітету Юринецької сільської ради Городоцького району.

Однак оформити право власності на спадкове майно, а саме частку домоволодіння, що знаходиться в селі Юринці по вул.Медоборній, 74, Городоцького району Хмельницької області, позивачі не мають змоги, оскільки право власності на частку цього майна не зареєстровано за їх матірю.

За життя ОСОБА_7, з 1980 року проживала з громадянином ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу, вона була членом колгоспного двору. Свій шлюб вони офіційно зареєстрували лише 11 січня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Юринецькою сільською Радою Городоцького району Хмельницької області 11 січня 1998 року.

В 1980 році ОСОБА_7 прийшла проживати у будинок ОСОБА_8, що знаходиться в селі Юринці за адресою вул.Медоборна,74, Городоцького району Хмельницької області, та проживала у ньому до дня своєї смерті, яка сталась 23.07.2011 року.

Проживаючи з 1980 році в цьому будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживали однією сімєю, вели спільне господарство, спільною працею та залученням спільних коштів впорядковували господарство, значно поліпшили домоволодіння, зокрема: обклали будинок плиткою, добудували веранду, перекрили будинок шифером, провели газопостачання та водопостачання будинку, здійснили перепланували будинку всередині, на веранді будинку зробили та вимурували підвальне приміщення.

Однак відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 10.11.1990 року виконавчим комітетом Городоцької районної ради народних депутатів, власником домоволодіння по вулиці Медоборній, 74 в селі Юринці Городоцького району являється лише ОСОБА_8

Позивачі вважають дане свідоцтво про право власності на домоволодіння недійсним в частині визнання за ОСОБА_8 права власності на все домоволодіння, оскільки на час отримання свідоцтва про право власності в даному домоволодінні проживала і ОСОБА_7, яка була членом цього колгоспного двору і відповідно мала права власності на частку у колгоспному дворі.

Коли позивачі звернулись до нотаріальної контори для оформлення за собою частини вищевказаного домоволодіння, то їм стало відомо, що дане домоволодіння після смерті ОСОБА_8 оформив за собою в порядку спадкування за заповітом внук померлого, ОСОБА_2

Позивачі вважають, що дане свідоцтво про право на спадщину за заповітом є недійсним в частині визнання за спадкоємцем права власності на весь будинок, оскільки йому може належати лише його половина. На підставі наведеного просять задовольнити позов та визнати частково недійсним свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, що розташоване по вулиці Медоборній, 74 в селі Юринці Городоцького району Хмельницької області, видане 10.11.1990 року Виконавчим комітетом Городоцької районної ради народних депутатів.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 12.02.2015 року приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №162.

Визнати право власності на спадкове майно, що належало колгоспному двору в розмірі 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, село Юринці, вулиця Медоборна, 74, яке належало померлій ОСОБА_7, в порядку спадкування за законом, за позивачами у рівних частках.

Представники відповідачів позов не визнали і пояснили, що ОСОБА_7 за життя не набула права власності на частку у спірному домоволодінні, оскільки відсутні дані про її участь в утриманні домоволодіння, що віднесено до колгоспного двору.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2011 року померла мати позивачів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №169505, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області 25 липня 2011 року.

Після її смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як спадкоємці, звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вони оформили спадкове майно, на яке їх мати залишила заповіт, посвідчений 05 травня 2006 року за реєстровим №15 секретарем виконавчого комітету Юринецької сільської ради Городоцького району.

Однак оформити право власності на спадкове майно, а саме частку домоволодіння, що знаходиться по вул. Медоборній, 74 в селі Юринці Городоцького району Хмельницької області позивачі не мають змоги, оскільки право власності на частку цього майна не зареєстровано за їх матірю.

За життя ОСОБА_7, з 02.06.1981 року проживала з громадянином ОСОБА_8 однією сімєю без реєстрації шлюбу, вона була членом колгоспного двору, що підтверджується записом у погосподарській книзі за 1980-82 роки Юринецької сільської ради Городоцького району. Відповідно до записів у погосподарській книги за 1986-90 роки Юринецької сільської ради Городоцького району, ОСОБА_7 у 1986-90 роках працювала телятницею, а ОСОБА_8 трактористом в КСП «Дружба» с.Юринці Городоцького району. Будинок, в якому вони проживали ІНФОРМАЦІЯ_2, віднесений до групи колгоспний двір. Свій шлюб вони офіційно зареєстрували лише 11 січня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Юринецькою сільською Радою Городоцького району Хмельницької області 11 січня 1998 року.

12 грудня 2013 року ОСОБА_8 помер. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 згідно залишеного ним заповіту став відповідач - ОСОБА_2. 12 лютого 2015 року приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_9 на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за р.№162 на спірне домоволодіння.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 25/2014, відкритої після смерті ОСОБА_8, право власності на спірне домоволодіння належало померлому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 10.11.1990 року виконавчим комітетом Городоцької районної ради народних депутатів, на підставі свого рішення №80 від 18.05.1989 року. Відповідно до даного рішення визнано право власності на житлові будинки за громадянами села Юринці Городоцького району згідно виписки з погосподарських книг сільської ради народних депутатів.

ОСОБА_7 проживала у спірному будинку з 02.06.1981 року по день смерті 23.07.2011 року і станом на час прийняття вищевказаного рішення виконавчим комітетом Городоцької районної ради народних депутатів була членом колгоспного двору, що розташований по вул.Медоборній, 74 в с.Юринці Городоцького району і відповідно також мала право власності на ? частку у спірному домоволодінні. Тому реєстрація права власності на домоволодіння, що відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, одноособово за ОСОБА_8, а в подальшому набуття права власності на спадщину за заповітом на вищеозначене майно ОСОБА_2 суперечить нормам законодавства та порушує права позивачів.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК України (у редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення господарського обліку в сільських радах визначався вказівками по веденню господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року №5-24/26, а згодом - вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року №69.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином ОСОБА_7 за життя фактично мала право власності на ? частку домоволодіння по вул.Медоборній, 74 в с.Юринці Городоцького району, тому позивачі мають право успадкувати її частку у спірному домоволодінні і рівних частках по ? кожному.

Судові витрати стягнути з відповідачів відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.123, 124 ЦК України 1963 року, ст.316, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1261,1268,1296 ЦК України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, що розташоване по вулиці Медоборній, 74 в селі Юринці Городоцького району Хмельницької області, видане 10.11.1990 року Виконавчим комітетом Городоцької районної ради народних депутатів.

Визнати частково не дійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 12.02.2015 року приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №162.

Визнати право власності на спадкове майно, що належало колгоспному двору в розмірі 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, село Юринці, вулиця Медоборна, 74, яке належало померлій ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом за її дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частках, по ? кожному.

Стягнути з Городоцької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 судові витрати, по 121,8 грн., кожному.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 судові витрати, по 243,6 грн., кожному.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя