Дата документу 09.11.2015
Справа № 334/6502/15-ц
Провадження № 2/334/2767/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого-судді Нікітенко Н.П., при секретарі Лапіні О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення пені по аліментам

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені по аліментам в якому зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований Дніпрорудненською сільською радою Запорізької області 28.11.1997 року, актовий запис № 179, вказаний шлюб рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2012 було розірвано.

Від шлюбу мають сина-Яницького ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2012 року по справі № 0814/6393/2012 з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2012 до повноліття дитини.

За вказаним виконавчим листом 22.04.2013 року у відділі державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області за місцем проживання боржника ОСОБА_2, було відкрито виконавче провадження №1036/3.

Протягом 2012-2013 років відповідач періодично здійснював платежі на виконання рішення суду про стягнення аліментів. З 2014 року платежів відповідач не здійснює, у звязку з чим станом на 20.06.2015 року утворилася заборгованість по аліментам.

Тому у відповідності до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача в судовому порядку, пеню по аліментам в сумі 4555,34грн. та витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь пеню по аліментам в розмірі 3386,72 грн відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, а також судові витрати.

Відповідач та його представник позов про стягнення з нього пені по аліментам не визнав, оскільки вважає, що зобовязання по утриманню неповнолітнього сина виконав в повному обсязі, шляхом надання ОСОБА_1 коштів для придбання квартири для неї та ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримав, але суду пояснив, що батько з ним спілкується та надає кошти поза аліментів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, оглянувши виконавче провадження, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Розмір заборгованості обчисляється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Відповідно до ст.196 СК України, при винекнені заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в постанові від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 розяснив, що передбачена ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє, як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобовязаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійного розміру свого заробітку (доходу), зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів, приховання обовязків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність).

Під час судового розгляду встановлено, що за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2012 року по справі № 0814/6393/2012 з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2012 до повноліття дитини.

Відповідач по справі не знав про наявність судового рішення і як наслідок, виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на користь позивачки.

Відповідно до розрахунку наданому старшим державним виконавцем ВДВСН Запорізького РУЮ Запорізької області 16.10.2015 року №1059 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 13505,82грн. Однак, як пояснив відповідач, вказана заборгованість по сплаті аліментів у творилась не з його вини.

Відповідач в добровільному порядку, приймав участь у житті сина, надавав йому фінансову допомогу, відповідно до свого матеріального стану, крім того, відповідач надав кошти на придбання житла ОСОБА_3 та його матері, ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування грошових коштів в сумі 23979,00грн від 27.09.2012 року посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстрованого в реєстрі за №3466. Вказана сума значно перевищує заборгованість позивача по сплаті аліментів, яка відповідно до заяви про зменшення позовних вимог становить 13505,82грн.

Позивачка факт передання їй відповідачем коштів в сумі 23979,00грн підтвердила. Тому суд не вбачає в діях ОСОБА_2 по несвоєчасній сплаті аліментів його вини, оскільки відповідач сумлінно помилявся вважаючи, що кошти надані позивачці на придбання квартири для неї та їх спільного сина і є виконанням зобовязань його, як батька, перед його неповнолітнім сигом у відповідності до ст. 180 СК України.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.3,10,11,30,60,209,214-215,218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення пені по аліментам відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Нікітенко Н. П.