Справа № 544/1635/15-ц
Провадження №2/544/555/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Пирятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік ОСОБА_3. ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року. За життя ОСОБА_4 отримав у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року свого батька ОСОБА_6 домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Після укладення шлюбу між нею та ОСОБА_3 вищевказане домоволодіння було передано їм у повне користування та розпорядження власником ОСОБА_4 У зв'язку з тим, що згаданий будинок А-1 був непридатним для приживання та використання, вона з чоловіком ОСОБА_3 поряд побудували новий житловий будинок Б-1 із господарськими будівлями та спорудами. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_4 Згідно рішення суду було встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті батька - ОСОБА_4 Старе домоволодіння А-1, що розташоване поряд з новозбудованим Б-1, після смерті ОСОБА_4 було знесене. Після смерті ОСОБА_3 виявилося, що він за свого життя не отримав правовстановлюючі документи ні на спадкове майно а саме: домоволодіння А-1, що залишилось після його батька, ні на домоволодіння Б-1, що було збудоване її чоловіком та нею. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_4 своєчасно не звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на старий будинок А-1 за адресою: АДРЕСА_2, а також не оформив правовстановлюючого документа на новий будинок Б-1 за тією ж адресою, та не зареєстрував своє право власності на нього, тому вона - позивач на даний час не має можливості оформити спадщину, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «Б-1» (загальною площею 31.7 кв. м., житловою площею 11.2 кв.м.), сараю «В», погребу «Г», що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «Б-1» (загальною площею 31,7кв.м, житловою площею 11,2кв.м), сараю «В», погребу «Г», що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач до суду не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає.

Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які суду пояснили, що є сусідами подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 Батько ОСОБА_3 - ОСОБА_4 віддав сину стару хату по АДРЕСА_2 а сам ОСОБА_4 проживав у АДРЕСА_3. ОСОБА_3 разом з дружиною ОСОБА_2 на початку 90-х років побудували замість старої хати нову.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, допитавши свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону від 15.10.1985 року, зареєстрованого в реєстрі за №1702, ОСОБА_4 отримав у спадщину будинок за адресою: АДРЕСА_2, який складається з жилого будинку А-1 жилою площею 24,7кв.м, сараїв Б-1, В та забору №1 (а.с.10, 11).

Згідно технічного паспорта від 15.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_4 у 1990 році був побудований інший житловий будинок Б-1, погреб Г та сарай В (а.с.12-14). У зв'язку з цим в силу положень п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 N 127 та зареєстрованої в Мінюсті України 10.07.2001р. за N 582/5773, вказаний будинок не належить до самочинного будівництва.

Доводи позивача та його представника в тій частині, що ОСОБА_4 фактично передав домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 яке складається з жилого будинку А-1 жилою площею 24,7кв.м, сараїв Б-1, В та забору №1, своєму синові ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у повне користування та розпорядження, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи ст.ст.10, 60 ЦПК України. Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обґрунтування цих доводів не являються належними та допустимими доказами в розумінні ст.57-60 ЦПК України.

Крім того не підтверджені належними та допустимими доказами доводи позивача в тій часині, що саме ОСОБА_3 побудував новий будинок за адресою: АДРЕСА_5, який складається з жилого будинку Б-1, погребу Г та сараю В, оскільки згідно з наявними в матеріалах справи документами будівництво даного будинку відбувалось у 1990 році, тобто ще за життя ОСОБА_4, який отримав у спадщину будинок АДРЕСА_2

Також суд зазначає, що згідно з існуючим на час спорудження житлового будинку законодавством (ст.ст.6, 28 ЗК України, ст.16, 17 Закону України "Про власність") при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право володіння або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Індивідуальне житлове будівництво здійснювалося з метою забезпечення житловою площею тих громадян і членів їх сімей, яким у встановленому порядку надано право на земельну ділянку для будівництва. Участь інших осіб у спорудженні будинку не може слугувати підставою для визнання за такими особами права власності на частку у спорудженому будинку. Такі особи можуть лише вимагати відшкодування власником будинку понесених ними затрат. Лише у виняткових випадках, якщо з урахуванням всіх обставин справи та в результаті з'ясування істинних правовідносин сторін буде встановлено, що сторонні особи брали участь у спорудженні будинку на підставі укладеної із забудовником та членами його сім'ї угоди про створення спільної власності на будинок з метою забезпечення зазначених осіб жилими приміщеннями, за особами, які, не будучи членами сім'ї забудовника, брали участь у спорудженні будинку, може визнаватися право на частку в будинку.

Позивачем ОСОБА_2 не надано суду доказів того, що вона разом з чоловіком ОСОБА_3 брали участь у спорудженні нового будинку Б-1 на підставі укладеної із ОСОБА_4 угоди про створення спільної власності на будинок АДРЕСА_3

Отже на підставі викладеного суд зазначає, що будинок за адресою: АДРЕСА_5, який складається з жилого будинку Б-1, погребу Г та сараю В, не є власністю ОСОБА_3, а належить ОСОБА_4 та входить до складу спадщини після його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Оскільки спадкодавець помер й спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до набрання чинності ЦК 2003р., тому дані правовідносини регулюються ЦК 1963р. й застосовуються норми ЦК 1963р.

Згідно зі ст.524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

Відповідно до ст. 529 Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК Української РСР.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулась його дружина ОСОБА_5, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа №360 (а.с.171-179). 14.11.1996 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 (а.с.179).

Крім того спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 являється його син ОСОБА_3 (а.с.5). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 24.09.2015 року встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, а саме: домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.15-16).

Отже з наведеного вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 являються спадкоємцями після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з чим кожний з цих спадкоємців успадкував по ? частині будинку за адресою: АДРЕСА_5, однак належних документів на вказаний спадковий будинок спадкоємці не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.6).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, крім іншого, й ? частина будинку АДРЕСА_1

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, чоловік, що його пережив, а також батьки.

Після смерті ОСОБА_3 його дружина - позивач по справі та діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є спадкоємцями першої черги, що підтверджено актовим записом про шлюб, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб та свідоцтвами про народження (а.с.57, 62-66, 70).

ОСОБА_2 як спадкоємець за законом першої черги звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа 92/2015 (а.с.42-168), але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, оскільки з'ясовано, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1

Спадкоємці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відмовились від прийняття спадщини, подавши нотаріусу відповідні заяви про відмову від спадщини (а.с.50, 69).

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні щодо власника будинку АДРЕСА_1 що підтверджено Інформаційними довідками (а.с.30-39).

Відповідно до технічного паспорта від 15.10.2015 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складається з житлового будинку «Б-1» (загальною площею 31,7кв.м., житловою площею 11,2кв.м.), сараю «В», погребу «Г».

Отже з матеріалів справи вбачається, що дійсно ОСОБА_3 за життя не оформив в установленому законом порядку документи на успадковану ним ? частину вказаного будинку, що позбавило позивача можливості оформити спадщину в позасудовому порядку у нотаріуса.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачу з незалежних від неї обставин відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, але ніхто, крім неї на спадщину не претендує і вона бажає її прийняти, при цьому обраний позивачем спосіб захисту їх прав є належно обраним, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.5-11, 57-60, 209, 212-215, 292 ЦПК України, на підставі ст.ст.524, 529, 549 ЦК України 1963р., ст.ст.1217, 1261, 1268 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Пирятинської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину спадкового майна, а саме: житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 що складається з: житлового будинку «Б-1» (загальною площею 31,7кв.м., житловою площею 11,2кв.м.), сараю «В», погребу «Г», в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Нагорна