Справа № 136/728/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2015 р. м.Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Мочульська Л. Т .

одержавши заяву представника позивача, ОСОБА_1, ОСОБА_2 . про забезпечення позову

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якій просив суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 на суму 20 000 гривень, посилаючись на те, що відповідач не з»являється до суду, ухиляється від сплати боргу і може відчужити своє майно, що згодом може утруднити або унеможливити виконати рішення суду..

Ознайомившись із заявою , суд прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі; п.4 зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, в тому, що між сторонами дійсно є спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України та роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається, ОСОБА_1В звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 20 000 грн..

Також представник позивача звернулася з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно відповідача на суму 20 000 грн.

Проте, пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В той же час, позивачем не зазначені обставини та не надані докази, які свідчать про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Крім цього, звертаючись з заявою про забезпечення позову, представник позивача не надала відомості, потрібні для забезпечення позову: про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, його вартість, грошових коштів, що не дає суду змоги визначити співмірність виду забезпечення позову заявленим позивачем вимогам.

Керуючись ст. ст..151, 152, 153, 293 ЦПК України,

суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача на суму 20 000 грн. відмовити.

Ухвала про відмову в забезпеченні позову окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_4