Справа № 214/5564/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 серпня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Мхітаряна С.С.

при секретарі Рімашевська В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду вказавши, що 06 липня 2003 року померла ОСОБА_2, з якої він з 1995 року проживав разом однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, с. Макарівка, вул. Перемоги, буд. 10. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки площею 10.5238 га, розташованої на території с. Зелена Балка Зеленобалківської сільської ради Широківського району. Вказана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_2 в порядку спадкування від матері ОСОБА_3, яка померла 24.01.1999 р. Матері ОСОБА_3 17 грудня 1999 року Зеленобалківською сільською радою було видано державний акт на право приватної власності на землю на вказану вище земельну ділянку. ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері шляхом вступу у володіння нею протягом шести місяців з дати смерті спадкодавця (матері) в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР. За життя ОСОБА_2 не встигла оформити свої спадкові права на земельну ділянку, свідоцтво про право на спадщину не отримала. Будучи спадкоємцем ОСОБА_2 на підставі ст. 1264 Цивільного кодексу України, як особа, яка протягом не менше п'яти років з дати відкриття спадщини проживала зі спадкоємцем однією сім'єю, він звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, отримав постанову з підстав недоведеності прав спадкоємця та пропуску строку на прийняття спадщини. Таким чином, вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги на підставі ст. 1264 Цивільного кодексу України заявник просить суд встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю менш ніж п'ять років з до часу відкриття спадщини та факт постійного проживання зі спадкодавцем на дату її смерті.

Заявник ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 надали до суду заяву, де вони просили розглянути справу без них та задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи надав до суду заяву, просив розглянути справу без її участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників без фіксації процесу звукозаписувальними технічними засобами у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Всебічно та повно встановивши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 06 липня 2003 року померла ОСОБА_2 (витяг з державного реєстру актів цивільного стану про смерть від 20.08.2015 № 2 (а.с.33). Згідно довідки Зеленобалківської сільської ради Широківського району № 204 від 26.06.2015 р. та акту про спільне проживання від 03.07.2015 р. заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 1995 року проживали разом однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, с. Макарівка, вул. Перемоги, буд. 10. (а.с.35)

Вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України ОСОБА_1 звернувся до Широківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2. Однак, постановою від 09 липня 2015 року державний нотаріус Широківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 відмовила заявнику у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на відсутність встановленого факту набуття прав спадкоємця четвертої черги та пропуску строку на прийняття спадщини. (а.с.11).

Пунктом другим Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд вважає наявними підстави для звернення з даною заявою до суду, оскільки від встановлення зазначених в ній юридичних фактів залежитиме право ОСОБА_1 на спадкування майна після смерті ОСОБА_2 Суд також погоджується із заявником, що в разі, коли спадкоємець посилається на факт прийняття спадщини на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, то заявлено в суді вимоги про надання додаткового строку на прийняття спадщини, як це зазначено в постанові нотаріуса, не відповідатиме вимогам закону.

Судом встановлено, що 17 грудня 1999 року Зеленобалківською сільською радою Широківського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 011086 площею 10.5238 га, що розташована на території с. Зелена Балка Зеленобалківської сільської ради Широківського району (а.с.9). В довідці виконкому Зеленобалківської сільської ради Широківського району № 205 від 26.06.2015 р. зазначено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та станом на дату смерті матері проживала з нею та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Наявність у володінні ОСОБА_2 державного акту на землю свідчить про вступ у володіння земельною ділянкою, що належала на праві власності її матері ОСОБА_3

ОСОБА_2 не оформила за життя своїх спадкових прав на вказану земельну ділянку, свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1 листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Отже, суд вважає, що не зважаючи на відсутність у спадкодавця ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, нотаріусом може бути оформлено спадкові права ОСОБА_1 на неї в порядку спадкування від ОСОБА_2

Згідно наданої державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 письмової інформації інших спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 немає.

В п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що у разі, коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України 2003 р. і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України 2003 р. Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 померла 06.07.2003 р., а строк на прийняття спадщини закінчується 06.01.2004 р., то суд вважає можливим спадкування заявником після смерті ОСОБА_2 на правах спадкоємця четвертої черги в порядку, передбаченому ст. 1264 ЦК України 2003 р.

Суд вважає доведеними обставини про спільне проживання заявника та спадкодавця ОСОБА_2 станом на дату її смерті, а також обставини про спільне їх проживання однією сім'єю не менш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 80, 88, 209, 212-215, 218, 256, 259 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 1258, 1261, 1264, 1268 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини після її смерті (06.07.2003 р.).

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після її смерті (06.07.2003 р.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Мхітарян С.С.