Справа № 378/1027/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року Таращанський районний суд Київської області

в складі:

головуючого: Бойка М.Г.,

при секретарі: Бакал О.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тараща

справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенського житлово-комунального підприємства, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 04.11.2015 року звернулася до суду з позовом до Ставищенського житлово-комунального підприємства, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просила поновити її на роботі на посаді бухгалтера першої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку Ставищенського житлово-комунального підприємства та стягнути із Ставищенського житлово-комунального підприємства на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн..

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що працювала у Ставищенському ЖКП на посаді бухгалтера першої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку, з 05.07.1988 року, свої трудові обовязки виконувала сумлінно, жодного разу її не було піддано дисциплінарним стягненням.

03.08.2015року вона була ознайомлена з повідомленням «Про попередження про наступне скорочення».

Начальником Ставищенського ЖКП ОСОБА_3 було направлено клопотання № 21 від 03.07.2015 року до профспілкового комітету первинної профспілкової організації щодо надання згоди на проведення змін в організації виробництва шляхом скорочення посад штатних одиниць. Відповідно до листів профспілкового комітету № 30 від 31.07.2015 року та № 32 від 09.09.2015 року відповідачу було відмовлено у скороченні посад штатних одиниць у звязку з тим, що на даний час не має важкого матеріального стану у Ставищенському ЖКП та ділянки працівників, які підлягають скороченню залишаються без виконавців, що фактично унеможливлює роботу відповідних підрозділів підрприємства.

03.08.2015року ОСОБА_3 направив клопотання № 30 з аналогічним змістом до Київської обласної профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення на що також отримав відмову у скороченні посад штатних одиниць, відповідно до постанови президії № 2 від 18.09.2015 року.

Проте не зважаючи на відсутність згоди на розірвання трудового договору із позивачкою з боку профспілкового комітету первинної профспілкової організації підприємства та Обласної профспілкової організації начальник Ставищенського ЖКП ОСОБА_3 05.10.2015 року видав наказ № 163 яким її було звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивачка вважає своє звільнення незаконним, а наказ про її звільнення таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Крім того, згідно ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (обєднання професійних спілок).

Таким чином наказ від 05.10.2015 року № 163 було винесено з порушенням вимог ст. 43 та ч. 3 ст. 252 КЗпП України, оскільки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу було здійснено без згоди виборного профспілкового органу первинної профспілкової організації та без згоди вищого виборного органу професійної спілки, тобто Обласної профспілкової організації.

Також в обґрунтування своїх вимог позивачка вказує на те, що в своєму наказі № 163 від 05.10.2015 року ОСОБА_3 зазначає, що рішення № 32 від 09.09.2015 року виборного профспілкового комітету «Про відмову у наданні згоди на проведення зазначених змін в організації виробництва» є необгрунтованим, а рішення Обласної профспілкової організації з цього приводу взагалі відсутнє, однак в ст. 43 КЗпП України чітко визначено, що власник або уповноважений ним орган має право звільнити без згоди виборного органу первинної профспілкової організації лише у разі відсутності обґрунтування, а не з мотивів такої відмови, що визначено в правовому висновку Верховного Суду України в постанові у справі № 6-163цс14 від 22.10.2014 року.

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом окремо до моменту звільнення особи з роботи, виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства.

Що ж стосується рішення Обласної профспілкової організації, то воно було прийнято постановою президії № 2 від 18.09.2015 року Київської обласної організації профспілки працівників ЖКГ, МП, ПОН на відповідному засіданні та направлено начальнику Ставищенського ЖКП ОСОБА_3.

Таким чином, з викладеного вбачається, що відповідач звільнив її (позивачку) без законної на те підстави.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, таким чином відповідач зобовязаний поновити її на попередній роботі.

Крім того, відповідно до зазначеної статті КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та уточнили розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який необхідно стягнути на її користь в сумі 8373,47 грн., із розрахунку її середньоденної заробітної плати за останні два місяці перед звільненням, тобто за період з 01.08.2015 року по 30.09.2015 року, яка складає 157,99 грн., мотивуючи свої вимоги ще й тим, що відповідачем була порушена процедура звільнення позивачки, зокрема відповідачем не були дотримані вимоги ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в частині подання роботодавця про розірвання трудового договору з позивачкою, яке повинне бути обґрунтованим і викладене в письмовій формі. Проте лист № 25 та клопотання № 32 від 03.08.2015 року за підписом начальника Ставищенського ЖКП ОСОБА_2, які відповідно адресовані профспілковому комітету працівників Ставищенського ЖКП та до Київської обласної профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення взагалі не містять вимоги про надання згоди на розірвання трудового договору із позивачкою з підстав, передбачених ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а таке формулювання як «адміністрація підприємства просить скликати збори профспілкового комітету працівників житлово-комунального підприємства щодо надання згоди на проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення (посад) штатних одиниць відділу фінансів та бухгалтерського обліку» та «адміністрація підприємства просить надати згоду на проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення (посад) штатних одиниць бухгалтер І категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку, слюсаря аварійно-відновлювальних робіт ІV розряду дільниці водопостачання, електрогазозварник ІV розряду дільниці теплопостачання, лицювальник плиточник ІV розряду Ставищенського житлово-комунального підприємства, так як відповідно до посад: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є членами профкому первинної профспілкової організації, а ОСОБА_4 є також головою організації» є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону та жодних правових наслідків для обєктів звернення, відповідно для профспілкового комітету та обласної профспілки щодо надання згоди на розірвання трудового договору з позивачкою з підстав, передбачених ч. 1 ст. 40 КЗпП України не несе.

Представник відповідача та третя особа, які зявилися в судове засідання позов не визнали, з підстав, зазначених в запереченні, яке було подано через канцелярію суду ще до початку розгляду справи по суті 30.11.2015 року, вказавши, що процедура отримання роботодавцем згоди на розірвання договору із позивачкою з підстав, передбачених ч. 1 ст. 40 КЗпП України була повністю дотримана, оскільки було звернення за такою згодою, як до профкому працівників Ставищенського ЖКП, так і до Київської обласної профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, відмова першого з яких не містила належного обгрунтування та була розглянута із порушенням законодавчо встановлених строків, а відповіді від другого з них на момент видачі наказу від 05.10.2015 року № 163 про звільнення позивачки в звязку із змінами в організації виробництва і праці, а саме скороченням штату (чисельності) працівників так і не надійшло.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника відповідача та третьої особи, показання свідка ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що позивачка з 05.07.1988 року по 05.10.2015 року працювала в Ставищенському житлово-комунальному підприємстві (далі Ставищенське ЖКП) на різних посадах, зокрема машиністом насосної установки, бухгалтером, касиром, з 16.12.1992 року була переведена на посаду старшого бухгалтера підприємства, з 04.09.2013 року була переведена на посаду бухгалтера І-ої категорії відділу фінансів та бухгалтерського обліку, яку (посаду) згідно з наказом від 30.06.2015 року було перейменовано на посаду бухгалтер І-ої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки, виданої на імя позивачки (а.с.19-20). Крім того, позивачка була членом профспілки Ставищенського ЖКП та членом профспілкового комітету вказаної первинної профспілкової організації.

В звязку із збитковістю цього підприємства, відповідачем було видано наказ від 01 липня 2015 року № 99 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників» та зобовязано керівників відділів, служб та виробничих дільниць терміново надати пропозиції по оптимізації штатної чисельності ввірених підрозділів.

03.07.2015 року голові профспілкового комітету Ставищенського ЖКП відповідачем було направлено лист № 21 про можливість звільнення (скорочення) посад з їх переліком, в т.ч. і посади бухгалтера І-ої категорії відділу фінансів та бухгалтерського обліку.

Первинна профспілкова організація Ставищенського житлово-комунального підприємства листом № 30 від 31.07.2015 року, розглянувши вказане вище звернення, констатувавши відсутність тяжкого фінансового стану на підприємстві, не погодила пропоноване відповідачем скорочення посад, вбачаючи в цьому фактичну розправу його адміністрації з непокірними працівниками.

03.08.2015 року Ставищенське ЖКП під особистий підпис ознайомив позивачку з попередженням про скорочення її посади бухгалтера І-ої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку з 05.10.2015 року на підставі наказів від 03.08.2015 року №№ 119, 121.

03.08.2015 року відповідач звернувся до первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП з клопотанням № 25 про надання згоди на проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення (посад) штатних одиниць відділу фінансів та бухгалтерського обліку Ставищенського житлово-комунального підприємства.

Дана профспілкова організація листом № 32 від 09.09.2015 року повідомила відповідача про прийняте рішення відмовити у наданні згоди на проведення змін в організації виробництва Ставищенського ЖКП шляхом скорочення (посад) штатних одиниць, крім іншого, і відділу фінансів та бухгалтерського обліку, обґрунтовуючи свою відмову порушенням відповідної процедури, передбаченої Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та Кодексом законів про працю та умисною спрямованістю скорочення посад які обіймають працівники, що займають виборні громадські посади в профспілковому комітеті підприємства, а саме скорочення унеможливить роботу відповідних структурних підрозділів підприємства.

Надана позивачем суду постанова президії Київської обласної профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення № 2 від 18.09.2015 року про результати розгляду клопотання відповідача № 30 від 03.08.2015 року щодо погодження проведення змін в організації виробництва Ставищенського ЖКП шляхом скорочення (посад) штатних одиниць не сприймається судом як доказ, оскільки факт її вручення відповідачеві не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду.

05.10.2015 року відповідачем було видано наказ № 163 «Про звільнення з роботи в звязку із змінами в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату (чисельності) працівників» у відповідності до якого позивачку було звільнено з посади бухгалтера І-ої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку, в звязку з скороченням штату (чисельності) працівників підприємства по п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України з розірванням трудового договору (останнім днем роботи вважати 05 жовтня 2015 року).

Не погоджуючись з даним наказом, позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили поновити її на роботі на посаді бухгалтера першої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 8373,47 грн., із розрахунку її середньоденної заробітної плати за останні два місяці перед звільненням, тобто за період з 01.08.2015 року по 30.09.2015 року, яка складає 157,99 грн., мотивуючи свої вимоги ще й тим, що відповідачем була порушена процедура звільнення позивачки, зокрема відповідачем не були дотримані вимоги ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в частині подання роботодавця про розірвання трудового договору з позивачкою, яке повинне бути обґрунтованим і викладене в письмовій формі.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського, і міськрайонного суду в трьохмісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права. А у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Ч. 3 ст. 235 КЗпП України передбачає, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник,

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Аналогічний порядок міститься і у ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», якою передбачено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору.

Крім того, ч. 3 ст. 252 КЗпП України та ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (обєднання професійних спілок).

Із добутого в судовому засіданні вбачається, що відповідач звернувся до профспілкового органу лише для отримання згоди щодо проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення (посад) штатних одиниць відділу фінансів та бухгалтерського обліку Ставищенського житлово-комунального підприємства, оскільки таке формулювання як «адміністрація підприємства просить скликати збори профспілкового комітету працівників житлово-комунального підприємства щодо надання згоди на проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення (посад) штатних одиниць відділу фінансів та бухгалтерського обліку» та «адміністрація підприємства просить надати згоду на проведення змін в організації виробництва і праці шляхом скорочення (посад) штатних одиниць бухгалтер І категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку, слюсаря аварійно-відновлювальних робіт ІV розряду дільниці водопостачання, електрогазозварник ІV розряду дільниці теплопостачання, лицювальник плиточник ІV розряду Ставищенського житлово-комунального підприємства, так як відповідно до посад: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є членами профкому первинної профспілкової організації, а ОСОБА_4 є також головою організації» є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону та жодних правових наслідків для обєктів звернення, відповідно для профспілкового комітету первинної профспілкової організації (лист № 25 від 03.08.2015 року) та обласної профспілки (клопотання № 32 від 03.08.2015 року) не несе, адже вказані звернення не містять вимоги про надання згоди на розірвання трудового договору із позивачкою з підстав, передбачених ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Тобто розірвання трудового договору з позивачкою, всупереч вимогам закону, відповідачем взагалі не було погоджене.

Тому суд, вважаючи таке порушення суттєвим, таким, що посягає на основоположні права працівника, приходить до висновку про задоволення позову в частині поновлення позивачки на роботі.

В звязку з цим підлягає задоволенню і вимога позивачки про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, проте в розмірі меншому, ніж нею заявлено - за вирахуванням вихідної допомоги в розмірі 3317,72 грн. - за період з 06.10.2015 року по 18.12.2015 року за 52 робочі дні, виходячи з її середньоденного заробітку, згідно довідки від 16.10.2015 року № 85, виданої Ставищенським ЖКП, всього в розмірі 4897 грн. 76 коп..

Не може бути задоволеною і вимога позивачки про стягнення 2000 грн. витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Проте, в матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про те, що правова допомога була надана адвокатом або особою, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Також, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачкою розрахунків суми витрат на правову допомогу не надано, у звязку з чим суд вважає, що її вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Встановлено, що позов задоволений на 58,49% (4897,76 грн. : 8373,47 грн. х 100%).

Судові витрати на користь держави підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 284,96 грн. (487,2 грн.: 100 х 58,49%).

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 10, 15, 30, 57-61, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 40, 43, 225, 233, 235, 252 КЗпП України, ст. 39, 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді бухгалтера першої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку Ставищенського житлово-комунального підприємства з 06 жовтня 2015 року.

Стягнути із Ставищенського житлово-комунального підприємства на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4897 гривень 76 копійок.

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в більшому розмірі та стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Стягнути із Ставищенського житлово-комунального підприємства судовий збір на користь держави в розмірі 284,96 грн..

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді бухгалтера першої категорії (з дипломом спеціаліста) відділу фінансів та бухгалтерського обліку Ставищенського житлово-комунального підприємства.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Таращанський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особою, що не була присутня у судовому засіданні з дня отримання копії цього рішення, апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ:_________________