Справа № 369/8722/15-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/6467/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 23.12.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С.В.,

суддів: Мережко М.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Бобка О.В.,

представника позивача ОСОБА_3, та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Конвалія 2012» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ТОВ «Конвалія 2012» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ТОВ «Конвалія 2012» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_5 заборгованість з оплати за оренду житла в сумі 2 244,00 грн., що виникла через порушення ним договору, нерегулярну та не в повному обсязі оплату за оренду ліжко-місць в гуртожитку, що належать позивачу, а також судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечував, оскільки вважає її необґрунтованою, тому просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за такого.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин: розяснює особам , які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів, того, що відповідач займає ліжко-місце саме в цьому гуртожитку. Акт звіряння взаємних розрахунків, хоч і містить печатку товариства, але не містить підпису уповноваженої особи, яка складала даний акт. Також позивачем не надано суду доказів того, що з ОСОБА_5погоджувалась зміна вартості оплати, в тому числі з врахуванням фактичних витрат на утримання гуртожитку.

Проте, з висновками районного суду колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам матеріального права.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу України (далі ЖК України).

Так, згідно зі статтею 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається таке.

01 грудня 2009 року ТОВ «Інвестбуд» надано гарантійний лист директору КЖКП «Агропромбудіндустрія» щодо надання ОСОБА_5 в оренду для тимчасового проживання в гуртожитку № 1 по вул. Святоюріївській, 20у м. Вишневе трьох ліжко-місць терміном з 01 січня по 31 грудня 2010 року(а.с. 13).

На підставі цього листа, між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ОСОБА_5 укладено договір № 312 к на оренду ліжко-місць в гуртожитку підприємства на 2010 рік.

Згідно з п. 1 договору, відповідачу в оренду передано для тимчасового проживання 3 ліжко-місця в кімнаті № 312 гуртожитку № 1 по вул. Святоюріївській, 20 на строк з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року(а.с. 14). В подальшому відповідач продовжував орендувати ці ліжко-місця, що сторонами не заперечується.

Як видно з протоколу № 1 загальних зборів засновників (учасників) ТОВ «Конвалія 2012» від 09 жовтня 2012 року позивача було створено рішенням саме цих зборів(а.с. а.с. 7-8).

16 жовтня 2012 року ТОВ «Конвалія 2012» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Основним видом діяльності товариства являється надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна(а.с. 6).

19 березня 2013 року між КЖКП «Агропромбудіндустрія» та ТОВ «Конвалія 2012» складено акт приймання-передачі до статутного (складеного) капіталу позивача нежитлової будівлі за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Святоюріївська, будинок 20 (а.с. 10).

08 квітня 2013 року ТОВ «Конвалія 2012» отримало свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, загальна площа якого склала 4132,8 кв.м. (а.с.15-16).

Наведена нерухомість зареєстрована виконавчим комітетом Вишневої міської ради в якості житлового гуртожитку(а.с. 148).

Положенням про гуртожитки та Правила проживання в гуртожитках ТОВ «Конвалія 2012» (далі Положення) встановлено(а.с. а.с. 44-49), що ці гуртожитки призначені для тимчасового проживання робітників, службовців, а також інших громадян у період роботи в ТОВ «Конвалія 2012», роботи або навчання на інших підприємствах, в установах, організаціях. Термін проживання регламентується контрактом або договорами оренди житлової площі(ліжко-місць), затвердженими Радою ТОВ «Конвалія 2012»(п.п. 1.1.).

Вони мають статус для проживання одиноких громадян(жилі приміщення знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках) (п.п. 1.2.). Як виняток, при необхідності, з дозволу позивача, можуть виділені приміщення (кімнати) для проживання сімей, що регламентується контрактом або договорами оренди ліжко-місць.

01 жовтня 2013 року сторони уклали договір № 312(далі договір від 01.10.2013.) на оренду ліжко-місць в гуртожитку позивача(а.с. 69).

За пунктами 1, 3, 13 цього договору позивач передав відповідачу у строкове платне користування 3 ліжко-місця в кімнаті № 312 у гуртожитку за адресою: Києво-Святошинський район, м. Вишнене, вул. Святоюріївська, 20на строк до по 31 грудня 2014 року за ціною оренди за користування одним ліжко-місцем в сумі 425 грн за один календарний місяць.

Наведена вартість оренди 1 ліжко-місця в місяць, а також факт сплати відповідачем оренди 3 ліжко-місць виходячи саме з цієї суми знаходить підтвердження в плановому кошторисі витрат на утримання гуртожитку позивача в IV кварталі 2013 року, акті звіряння взаємних розрахунків станом на 30.06.2015 року та копіях банківських виписок , (а.с. а.с. 16, 74, 123-143, 147).

Згідно з п. 5 договору від 01.10.2013 позивач має право встановлювати/змінювати орендну плату протягом дії договору, відповідно до фактичних витрат на утримання гуртожитку.

При цьому, за п. 4.8. Положення, розмір плати за користування (оренду) житловою площею (ліжко-місця) і комунальні послуги встановлюється згідно тарифів, затверджених місцевими органами самоврядування, державними комісіями та згідно кошторису на експлуатацію та утримання гуртожитку, затвердженого керівником підприємства, установи, організації, у відданні якої знаходиться гуртожиток і, погодженого з профспілковим комітетом.

За поясненнями представника позивача, підтвердженими письмовим доказами, відповідно до постанов НКРЕКП та у звязку зі зміною тарифів на основні енергоресурси, водопостачання, водовідведення, а також високим рівнем інфляції в четвертому кварталі 2014 року та з 1 червня 2015 року вартість оренди ліжко-місця в місяць становила 498 і 612 грн, відповідно.

Цю вартість позивачем було встановлено у відповідності з п. 4.8. Положення та на підставі планових кошторисів витрат на утримання гуртожитку, про що завчасно повідомлено відповідача(а.с. а.с. 144- 146).

Крім того, через зміну вартості оренди ліжко-місця в четвертому кварталі 2014 року, відповідачу було запропоновано змінити спірний договір шляхом підписання Угоди від 1 листопада 2014 року, якою вартість оренди ліжко-місця в місяць збільшено до 498 грн. Між тим, відповідач відмовився підписати цю угоду, однак продовжив винаймати ту ж кількість ліжко-місць у гуртожитку та сплачувати кошти за їх оренду у попередньому розмірі(а.с. а.с. 118-119).

Відмовився відповідач отримувати і повідомлення від 04 травня 2015 року про зміну вартості оренди ліжко-місця з 01 червня 2015 року та знову продовжив винаймати ту ж кількість ліжко-місць у гуртожитку та сплачувати за їх оренду у попередньому розмірі (а.с. а.с.120-121).

Оцінивши наведені обставини та вимоги Закону на підставі всебічного, повного, обєктивного та безпосереднього дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів прийшла до висновку, що через порушення відповідачем договору та не в повному обсязі оплату за оренду ліжко-місць в гуртожитку, що належать позивачу, заборгованість з оплати за оренду житла у вигляді різниці між фактичною вартістю оренди ліжко-місць в гуртожитку та сум сплачених відповідачем склала 2 244,00 грн, яку слід стягнути на користь з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Конвалія 2012».

Враховуючи викладене, оскільки вказані обставини та вимоги Закону районним судом залишені поза увагою, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Доводи відповідача щодо нікчемності спірного договору оренди, неналежності та недопустимості доказів, наданих позивачем на підтвердження позову, наявності договірних відносин між сторонами у першому півріччі 2015 року, погодження відповідачем зміна вартості оплати оренди, а також того, що відповідач займав ліжко-місця у гуртожитку в спірний період судова колегія відхиляє, оскільки відповідачем, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України доказів на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень не надано.

Ухвалюючи рішення у вказаній справі колегія судді враховує правові позиції викладені в Постановах Верховного Суду України №6-6цс15 та № 6-231цс14 від 25 лютого 2015 року.

Стаття 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Конвалія 2012» підлягають стягненню сплачені позивачем та належним чином підтверджені судові витрати у вигляді ставки судового збору в розмірі 1759, 60 грн.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 218, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ст. ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» задовольнити.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2015 року скасувати.

Ухвалите нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» заборгованість з оплати оренди житла у сумі 2 244 (дві тисячі двісті сорок чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» ставку судового збору у розмірі 1759, 60 грн. (одна тисяча сімсот п'ятдесят девять грн ).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

судді: М.В. Мережко,

ОСОБА_2