Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 350 доларів США (8000 грн.), кошти відповідач зобов'язувався повернути до 10.10.2015 року, але своїх зобов'язань не виконав, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 8000 грн. Боргу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 07.12.2015 року клопотав про відкладення розгляду спарви для мирного врегулювання спору, а в судове засідання 22.12.2015 року не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суд не відомі.

Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 В.П.23.09.2015 року позичив у позивача грошові кошти в сумі 350 доларів США, які зобов'язувався повернути до 10.10.2015 року, що стверджується власноручною розпискою відповідача в матеріалах справи.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження укладення договору позики між ним та відповідачем на суму 350 доларів США суду надано вказану вище розписку.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Суд, також, виходить з того, що у наданій до суду розписці зазначені: сторони зобов'язання, грошова сума, яку заборгував відповідач, строк виконання зобов'язання та особистий підпис боржника.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач на даний час борг не повернув.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, проаналізувавши всі надані докази, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі дійсно було укладено договір позики на суму 350 доларів США або 8000 грн. на строк до 10.10.2015 року, про що свідчить розписка позичальника, і що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасного повернення суми боргу, в установлений строк борг не повернув.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В даному випадку, сторони договору позики погодили, що відповідач отримав в позику 350 дол. США, або 8000 грн.

А тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу в межах заявлених позовних вимог. Суду не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження заперечень відповідача з приводу повернення боргу.

вання, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись ст.ст.509, 526, 533, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 10,59, 60, 79, 88, 209, 212-215

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 борг в сумі 8000 грн. (вісім тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави суму судового збору 487грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 25.12.2015 року.

Суддя ОСОБА_3