Справа № 729/1214/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2015 р.

Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Бойко В.І., при секретарі Шлапак Н.А.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бобровицької райдержадміністрації про залишення автомобіля у власності ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач у своїй позовній заяві просить залишити у її особистій власності автомобіль ЗАЗ 110307-42 легковий седан-В, Y6D9368, державний номер НОМЕР_1 білого кольору, який належав її батьку.

Свої вимоги обґрунтовує наступним:29.08.2008 її батьку ОСОБА_2 інваліду війни І групи Головним управлінням праці та соціального захисту населення було видано на пільгових умовах 7% його вартості автомобіль ЗАЗ 110307-42 легковий седан-В, Y6D9368, державний номер НОМЕР_1 білого кольору.

27.11.2014 року її батько ОСОБА_2 помер. З метою залишення автомобіля у своїй власності , вона 28.05.2015 сплатила за нього кошти в сумі 10 178 ,60 грн. згідно наданої їй довідки рахунку.

21.09.2015 Управління соціального захисту населення Бобровицької райдержадміністрації повідомило її про те, що відсутні законні підстави для видачі документів на перереєстрацію автомобіля, оскільки термін сплати для викупу автомобіля закінчився 27.05.2015 року .

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просить суд врахувати ,що нею був порушений строк проплати для викупу автомобіля терміном в один день з поважних причин , оскільки її заробітна плата становить менше двох прожиткових мінімумів доходів громадян та має заборгованість по аліментам на утримання сина від колишнього чоловіка. Крім того вона допомагає своїм літнім тіткам і цей автомобіль є необхідністю, а придбати інший вона не має змоги .

Відповідач в судове засідання не з»явився , в запереченнях до суду просить справу розглянути без участі представника та відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те ,що 29.08.2008 року ОСОБА_2, як інваліду 1 групи було видано автомобіль ЗАЗ 110307 -42 на пільгових умовах 7% його вартості Головним управлінням праці та соціального захисту населення. 27.11 2014 року ОСОБА_2 помер. Відповідно до пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 року № 999 автомобіль, строк експлуатації якого менше 10 років, залишається члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми , сплаченої за нього інвалідом. Про це після смерті ОСОБА_2 було повідомлено його доньку позивачку по справі ОСОБА_1, яка проживала та була зареєстрована за однією адресою з померлим батьком. 21.01.2015 Управлінням соціального захисту населення було надано довідку-рахунок, яка надсилається з Департаменту соціального захисту населення про результати розрахунку ступеня зношення автомобіля та реквізити для викупу автомобіля ОСОБА_1 (розрахункова сума вартості автомобіля повинна бути сплачена строком до 27 травня 2015 року включно в сумі 10178,60 грн.). ОСОБА_1 здійснила оплату для викупу автомобіля 28 травня 2015 року, чим порушила строки відповідно вищезазначеного порядку терміном в розбіжності один день. Тому Департамент соціального захисту населення не мав законних підстав для видачі документів на перереєстрацію автомобіля.

Вислухавши позивачку , дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку .

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.08.2008 ОСОБА_2 інваліду війни І групи Головним управлінням праці та соціального захисту населення було видано на пільгових умовах 7% його вартості автомобіль ЗАЗ 110307-42 легковий седан-В, Y6D9368, державний номер НОМЕР_1 білого кольору ( а.с. 18 ) ;

27.11.2014 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ЕЛ №244482 від 08.12.2014 (а. с. 3).

Згідно свідоцтва про народження позивача, її батьком був ОСОБА_3 (а. с. 16).

Із повідомлення , направленого 08.12.2014 року Управлінням соціального захисту населення Бобровицької райдержадміністрації, вбачається ,що позивачці було запропоновано звернутися до управління для переоформлення автомобіля та отримання довідки рахунку ступеня зношення автомобіля для здійснення оплати на підставі ст.. 16 п. 5 Постанови Кабінету міністрів України від 19.07.2006 року № 999 « Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями «. ( а.с. 26 ) ;

Довідкою рахунок підтверджується ,що вартість автомобіля ЗАЗ -110307 42 , 2008 року випуску , виданого інваліду ОСОБА_2 становить 10 178 ,60 грн. ( а.с. 44) ;

Із квитанції , наданої позивачкою , підтверджено ,що нею сплачено 10 178 ,60 грн. вартості автомобіля 28 травня 2015 року ( а.с. 17) , про що не заперечував і відповідач в своїх запереченнях до суду. ( а.с. 23, 27 ) ;

Згідно з п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2006 року №999 встановлена умова залишення автомобіля у власності члена сім»ї померлого інваліда , а саме : - після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається члену сімї померлого інваліда. Який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

В судовому засіданні встановлено , що після смерті ОСОБА_2 ,спірний автомобіль залишився у користуванні позивачки . Дана обставина не заперечується відповідачем .

Як вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення , відповідач письмово направив його ОСОБА_1 , у якому довів її до відома про можливість та умови переоформлення автомобіля та запропонував їй у терміновий строк звернутися до Управління соціального захисту населення Бобровицької райдержадміністрації з цього приводу .

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом встановлено, що відповідач у своєму повідомленні до позивача вимагає вчинити дії терміново . При цьому закінчення строку відповідачем не обумовлено як визначено ст. 254 ЦК України. Таким чином, позивачка не могла виконати вимоги, вказані відповідачем у своєму повідомленні , оскільки у ньому відсутній строк їх виконання. Крім того в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вона у встановленому порядку відмовилась від реалізації свого права як члена сім»ї померлого інваліда щодо можливості розпорядитись автомобілем відповідно до існуючого порядку , навпаки позивачкою сплачені усі платежі , необхідні для залишення у її власності автомобіля . Тому доводи відповідача щодо порушення позивачкою строків сплати коштів терміном в один день не думку суду не можуть бути прийняті судом до уваги , оскільки не узгоджуються з вимогами чинного законодавства , так як , відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тобто, сплачені позивачкою кошти за автомобіль 28 травня 2015 року є такими , що сплачені нею в шестимісячний строк , без порушення термінів, оскільки смерть її батька настала 27 листопада 2014 року.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Таким чином , вище викладене свідчить про наявність підстав для залишення автомобіля у власності позивачки , як члена сім'ї інваліда.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.. 251-255 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19.07.2006 № 999 суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бобровицької райдержадміністрації про залишення автомобіля у власності задовольнити.

Залишити у власності ОСОБА_1 автомобіль ЗАЗ 110307-42 легковий седан-В, Y6D9368, державний номер НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, який залишився після смерті інваліда війни І групи ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Бобровицький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Бойко