Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/571/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Кухарська Н. А.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

25.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Чорнобривець О.С., Потапенка В.І.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну розміру стягнених аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну розміру стягнених аліментів.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з серпня 2007 року по 13.01.2009 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від даного шлюбу має доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні ОСОБА_4

Позивач зазначив, що згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20.02.2009 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 27.01.2009 року і до досягнення повноліття дитини.

Позивач зазначив, що 23.11.2010 року уклав шлюб з ОСОБА_3, від даного шлюбу мають двох дітей - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач зазначив, що рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2014 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх виді його заробітку, як аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, починаючи стягнення з 04.03.2014 року і до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5, потім ? частини на утримання сина ОСОБА_8 і до його повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач зазначив, що після стягнення аліментів на доньку ОСОБА_5, змінився його сімейний стан, а саме народилася донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_8. Крім того, має нерегулярний, мінливий дохід, хронічні захворювання і тому не може сплачувати аліменти в частках на кожну дитину відповідного віку. Просив суд змінити розмір стягнутих аліментів з нього на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. на місяць, та на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. в місяць на кожну дитину відповідного віку до досягнення повноліття.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2009 року стягнуто з позивача аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття (а.с. 8). Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_2 на час розгляду справи не працював та в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09 квітня 2014 року стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття, а потім по 1/4 частині на утримання сина ОСОБА_8 і до його повноліття. (а.с.7).

Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_2 позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення, не повідомивши суд про наявність рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2009 року про стягнення з нього аліментів на доньку ОСОБА_5 в частці від доходу. Зазначені рішення суду набрали законної сили та позивачем не оскаржувались.

Суд першої інстанції встановив, що позивач не є інвалідом чи пенсіонером, є особою працездатного віку, інших непрацездатних утриманців не має, з часу розгляду справи про стягнення аліментів з відповідача 09.04.2014 року матеріальне становище платника не змінилося, позивач не працює, належних та допустимих доказів наявності тяжких хронічних захворювань, встановлення інвалідності, які б позбавляли позивача можливості працювати позивачем не було надано.

В апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції при винесені рішення були порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів перевірила зазначені доводи і дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з чим погодилась і колегія суддів, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з серпня 2007 року по 13.01.2009 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від даного шлюбу має доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні ОСОБА_4

Згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 20.02.2009 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з 27.01.2009 року і до досягнення повноліття дитини.

23.11.2010 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_3, від даного шлюбу мають двох дітей - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2014 року з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх виді його заробітку, як аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, починаючи стягнення з 04.03.2014 року і до досягнення донькою ОСОБА_6 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5, потім ? частини на утримання сина ОСОБА_8 і до його повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки Рівнянської сільської ради №14 від 17.09.2014 року ОСОБА_2 хворіє та має хронічний поперековий остеохондроз.

Відповідно до довідки Рівнянської сільської ради №1676 від 22.04.2014 року ОСОБА_2 жодних земельних ділянок в користуванні не має.

Згідно довідки Рівнянської сільської ради №1675 від 22.04.2014 року ОСОБА_2 не працює та відповідно до довідки Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції не є фізичною особою-підприємцем (а.с.11).

Відповідно до ст.. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_2 не надав суду доказів щодо зміни його матеріального стану або погіршення його здоров'я. Сам факт зміни сімейних обставин позивача (укладення шлюбу, народження дитини) не є беззаперечним доказом погіршення матеріального стану. Належних і допустимих доказів для зменшення розміру аліментів відповідно до положень ч.1 ст.192 СК України, позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: