АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 620/905/14-ц Головуючий 1 інст. - Бойко Г.В.
Провадження № 22ц/790/5147/15 Доповідач - Макаров Г.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Красноградської міської ради Харківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення порушеного права, третя особа: Красноградське РУЮ Харківської області, -

встановила:

18 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Красноградської міської ради Харківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила відновити її порушене право на користування земельною ділянкою, площею 587,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, встановити, що паркан, який фактично існує та проходить по межі між земельними ділянками, є фактичним використанням земельних ділянок за вказаною адресою, та є твердою межею між вказаними земельними ділянками, вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що згідно договору дарування від 19.01.2001 року позивачу належить 7/12 частина житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою, площею 587,4 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1.

Між її житловим будинком та будинком АДРЕСА_2, власником ? якого є ОСОБА_2, встановлений паркан, який є твердою межею між вказаними земельними ділянками.

Починаючи з 12.09.2014 року ОСОБА_2 почав вимагати від неї перенесення паркану, так як він нібито знаходиться на земельній ділянці відповідача, яку йому виділила Красноградська міська рада, та демонтувати новозбудовану літню кухню.

При зверненні до Красноградської міської ради щодо встановлення меж земельних ділянок ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно Акту погодження зовнішніх меж земельних ділянок в натурі із суміжним користувачем встановлено, що по всій межі земельної ділянки між житловими будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 зменшена на 1 метр земельна ділянка ОСОБА_2, а земельна ділянка ОСОБА_1 збільшена на 1 метр. Крім того, Акт погодження земельних ділянок між домоволодіннями був підписаний позивачем з попереднім власником. Вона підписала вказаний вище Акт, але при цьому була введена в оману, так як її запевнили, що межа залишилась незмінною.

Станом на теперішній час переміщення межі між земельними ділянками та будинками на 1 м. є недопустимим, так як буде неможливим прохід до її домоволодіння, тому що він на даний час складає 1 м. що в свою чергу призведе до порушення її права користуватися домоволодінням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, виклала обставини, зазначені в позовній заяві, та просила суд його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач по справі ОСОБА_2 заперечив проти вказаного вище позову та вказав, що згідно Договору купівлі продажу від 20.04.2010 року він купив житловий будинок, надвірні будівлі та земельну ділянку загальна площа якої становить 0,1000 га. в ОСОБА_5, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, реєстрацію права власності на нерухоме майно, та кадастровим номером на земельну ділянку.

Позивач без відповідного дозволу побудувала літню кухню, стіна якої проходить по межі земельних ділянок між його домоволодінням по АДРЕСА_2 та домоволодінням яке належить ОСОБА_1, при цьому, перемістила паркан на 1 м. на його земельну ділянку, в результаті чого його земельна ділянка зменшилась до 0,0999 га.

Крім того, просив суд стягнути з ОСОБА_1 600 грн. за проведення обстеження земельних ділянок та підготовку Акту встановлення земельних ділянок в натурі згідно ухвали суду від 27.01.2015 року.

По справі був залучений як співвідповідач ОСОБА_3, який в судовому засіданні вказав, що є власником ? частини спірного житлового будинку, але там не мешкає, та підтвердив, що цивільний чоловік позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в 2011 році збудував літню кухню і в телефонній розмові попросив зняти паркан по якому проходила межа між земельними ділянками та домоволодіннями, для покращення робіт, на що він дав згоду.

В 2013 році він приїхав в м. Красноград і побачив, що паркан знаходиться не на старому місці, де була межа, між земельними ділянками та домоволодіннями, а на земельній ділянці ОСОБА_2, на що він вказав ОСОБА_1 та ОСОБА_6, які завірили його, що паркан повернуть на попереднє місце, але до теперішнього часу все залишилось як було.

Краснорадська міська рада, реєстраційна служба Красноградського РУЮ в Харківській області в судове засідання не з'явились, просили суд розглянути позов без їх участі.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 червня 2015 року, у задоволені позовних вимог ОСОБА_1, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та їх оцінки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Згідно ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частинами 1, 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 106, 107 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин:

ОСОБА_2 згідно Договору купівлі продажу ? частини житлового будинку від 12.04.2010 року придбав в ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, загальна площа якої становить 0,1000 га., якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, технічним паспортом, планом земельної ділянки.

Згідно листа № 02-41/30 від 15.01.2015 року, направленого до суду Красноградською міською радою, схематичний план земельної ділянки ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_2, не розроблявся, але була розроблена технічна документація землеустрою на попередніх власників, як встановлено в судовому засіданні Акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі між житловими будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 був узгоджений і підписаний і позивачем.

Крім того, згідно листа першого заступника міського голови Кицюк В.С. від 08.09.2014 року № 02-41/1338 ОСОБА_2 на його заяву від 04.09.2014 року № Л- 495/02-29 з з питання порушення межі земельної ділянки встановлено, що комісією при виконавчому комітеті міської ради було здійснено комісійне обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_2. В ході обстеження встановлено, що частково зруйнований паркан, який стояв по межі між домоволодіннями будинку АДРЕСА_2, та АДРЕСА_1. Крім того, на домоволодінні будинку АДРЕСА_1 по межі збудований будинок ОСОБА_1 з порушенням будівельних норм, та рекомендовано вирішити питання порушенням межових знаків мирним шляхом.

Ухвалою районного суду від 27.01.2015 року призначена перевірка встановлення меж земельних ділянок в натурі спеціалістом ПП « Алгоритм -3 » м. Красноград Харківської області які мають ліцензію на проведення землевпорядкових робіт, крім того судом спеціалісти були попереджені за завідомо неправдивий висновок, тому суд вважає, що вказаний висновок виготовлений належним чином та є допустимим в доказах.

З акту встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) між житловими будинками АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2 Красноградського району Харківської області вбачається, що земельна ділянка яка належить відповідачу по справі ОСОБА_2 зменшилась з 0,1000 га., до 0,0990 га., що дає суду вважати, що межа між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 перемістилась в сторону земельної ділянки ОСОБА_2

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 04 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: -