Справа № 569/2491/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Трохимчук В.М.

з участю: позивачки-відповідачки - ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката ОСОБА_2

відповідачки-позивачки - ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, зміну договору найму та усунення перешкод в користуванні та зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання основним квартиронаймачем за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, зміну договору найму та усунення перешкод в користуванні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ордера № 302 від 8.08.2000 року чоловік ОСОБА_6 отримав на сім"ю з 5 чоловік, в гуртожитку ВАТ РЗТА по вул. Д. Галицького 5, м. Рівне дві житлові кімнаті №243-244, площею 12 та 18 кв.м.

В 2010 році гуртожиток був перепланований в жилий будинок, який був переданий на обслуговування в ЖКП " Галицьке". Дві їхні кімнати були переплановані в квартиру № 77, загальною площею 44, 9 кв.м., що складається відповідно до технічного плану з двох ізольованих кімнат жилою площею 18 і 12 кв.м; кухні з балконом, коридору, туалету та ванни. Особовий рахунок був відкритий на ОСОБА_6

Вона, чоловік, та спільна дочка займали всю квартиру, яка нею та чоловіком була повністю мебльована за спільні кошти.

В квітні 2014 року до них жити повернулася ОСОБА_3, яка була зареєстрована в наданих кімнатах з 2000 року, якій спальне місце влаштували в більшій кімнаті, але користувались спільно всією квартирою.

22 жовтня 2014 року ОСОБА_6 помер.

Після смерті чоловіка з його дочкою ОСОБА_3 стосунки не склалися, спільного господарства не ведуть, не являються однією сімєю.

ОСОБА_3 самовільно зайняла кімнату 18 кв.м., перешкоджає їй та дочці в користуванні їхнім майном, та особистими речами, що перебувають в спільній кімнаті.

Вважає, що всі троє мають рівні права на користування житлом. Оскільки житлова площа квартири складає ЗО кв.м., на кожного з них трьох приходиться по 10 кв.м. жилої площі.

В квартирі є дві ізольовані кімнати - 12 і 18 кв.м.

Вважає, що відповідно до розміру жилої площі в квартирі, вона з неповнолітньою дочкою має право на користування більшою кімнатою 18 кв.м., а відповідачка кімнатою 12 кв.м.

Інші приміщення квартири - кухня з балконом,коридор, туалет, ванна мають перебувати в спільному користуванні співмешканців квартири.

Просила встановити порядок користування квартирою 77, по вул. Д. Галицького 5, м. Рівне наступним чином: виділити їй з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 в користування кімнату 18 кв.м, виділити ОСОБА_3 в користування кімнату 12. кв.м. Кухню з балконом, коридор, ванну, туалет- залишити в спільному користуванні сторін. Змінити договір найму житлового приміщення квартири 77, по вул. Д. Галицького 5, м. Рівне. Усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням в квартирі їй та її неповнолітній дочці шляхом звільнення відповідачкою кімнати 18. кв.м.

В судовому засіданні позивачка підтримала свою позовну заяву в межах доводів позовної заяви та просила задовольнити. Додатково пояснила, що комунальні платежі за квартиру сплачувала вона, ОСОБА_3 кошти не платила. Зустрічну позовну заяву не визнала та просила відмовити в її задоволенні за безпідставністю позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнала просила відмовити в його задоволенні, підтримала свій позов в межах його доводів та просила його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що у 1989 р. Рівненським районним судом було розірвано шлюб між її батьком ОСОБА_6 та її мамою ОСОБА_7. Вона та її брат ОСОБА_8 були залишені на виховання матері, але в подальшому рішенням Рівненського районного суду від 03.11.1997 їх було передано на виховання батькові та визначено, що вони повинні проживати разом з батьком.

У зв"язку з цим, батько забрав їх проживати до себе в кімнату в гуртожитку по вул.Д.Галицького, 5 у м.Рівному, яку він отримав, працюючи на ВАТ РЗТА.

Позивачка також проживала у вказаному гуртожитку, маючи лише ліжкомісце в кімнаті.

27.11.1998 р. батько одружився з позивачкою і у 1999 році в них народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_9.

У зв"язку з розширенням сімї у 2000 році батькові видано ордер на жилу площу, яка складалася з двох кімнат розмірами 12 та 18 кв.м., в цьому ж гуртожитку.

Вона та її брат проживали у більшій кімнаті площею 18 кв.м., а батько, позивачка та їхня дочка ОСОБА_9 проживали у меншій кімнаті площею 12 кв.м.

Рішенням Рівненського міського суду від 19.05.2004, яке вступило в законну силу 20.06.2004, шлюб між батьком та позивачкою було розірвано. В рішенні суду зазначалося, що фактично їхні подружні відносини припинено, сім"я існує формально, сім"я розпалася, примирення неможливе. Позивачка втратила почуття любові і т.інше. Після розлучення, відносини між ними припинилися. Батько забрав речі з її кімнати та перейшов жити у велику кімнату , де жили вона з братом , і проживав там до самої смерті, тобто понад 10 років .

З інформації начальника відділу ДРАЦСРС Рівненського міського управління юстиції вбачається, що у актовому записі про шлюб №1481 від 27.11.1998 відсутня відмітка про розірвання шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Жоден з подружжя не звертався до відділу ДРАЦС по питанню виконання рішення суду про розірвання шлюбу. Також зазначено, що відповідно до Сімейного Кодексу України станом на 20.06.2004, розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Відповідно до ст. 106 Житлового Кодексу України, повнолітній член сім"ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім"ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь -якому членові сім"ї наймача.

Відповідно до п.2 ст.З Сімейного Кодексу України, сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки.

Відповідно до ст.64 ЖК України, до членів сім"ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З урахуванням вимог ст.64 ЖК України та п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ОСОБА_1 втратила статус члена сім"ї наймача після вступу рішення суду про розірвання шлюбу в силу, тобто з 20.06.2004, оскільки саме з цього часу її батько перестав з нею проживати та вести спільне господарство.

У 2007 році ОСОБА_8 був знятий з реєстраційного обліку в даному гуртожитку. Вона, як повнолітній член сім"ї наймача, який помер, у відповідності до ст.106 ЖК України, вправі просити суд визнати її основним квартиронаймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Визнати її, ОСОБА_3, основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, за раніше укладеним договором найму після смерті батька ОСОБА_6.

ЖКП «Галицьке» заявою від 19.06.2015р. відмовилася від участі у справі в якості третьої особи.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 302 від 08.08.2000р. ОСОБА_6 отримав на сімю з 5 чоловік жилу площу в гуртожитку ВАТ РЗТА по вул. Д.Галицького, 5 кімнати 243-247 розміром 12, 18 кв.метрів на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету, протоколу №6 від 08.05.2000р. на склад сімї: ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5 . ОСОБА_3, ОСОБА_8 діти ОСОБА_6 від першого шлюбу, які за рішенням Рівненського районного суду були залишені на проживанні та вихованні з ним. ОСОБА_5 донька ОСОБА_6 та ОСОБА_1, згідно актового запису № 642 від 26.04.1999р., зареєстрованого відділом РАГСм.Рівне.

З довідки № 5365 від 04.11.2014р., виданої ЖКП «Галицьке» вбачається, що в АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають:ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_11 ОСОБА_6 знятий з реєстрації у звязку зі смертю з 22.10.2014р., згідно свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області , актовий запис № 57 від 22.10.2014р.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 27.11.1998р. укладав шлюб з ОСОБА_1 , зареєстрований відділом ДРАЦСРС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1481 від 27.11.1998р. Рішенням Рівненського міського суду від 19.05.2004р. шлюб між ними було розірвано. Згідно листа начальника віділу ДРАЦСРС Рівненського МУЮ від 18.04.2015р. № 2588/08-01-07 у актовому записі про реєстрацію вищевказаного шлюбу відсутня відмітка про розірвання шлюбу, жоден з подружжя не звертався до відділу ДРАЦС по питанню виконання рішення суду про розірвання шлюбу.

Також судом встановлено, що з приводу конфліктів за місцем проживання ОСОБА_1 зверталася до міліції щодо поведінки ОСОБА_3, що підтверджується висновком по розгляду звернень громадянки від 03.01.2015р. ДІМ Рівненського МВ УМВС.

Встановлено, що мають місце борги за оплату комунальних послуг по квартирі за адресою: АДРЕСА_3.

ОСОБА_3 має третю групу інвалідності з 01.03.2015р. , загальне захворювання, згідно довідки МСЕК Серія АВ№ 0397854.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що в спірній квартирі жили ОСОБА_6 його дружина ОСОБА_1, спільна донька , та діти від першого шлюбу ОСОБА_8, а потім і ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він, як син ОСОБА_6 проживав з батьком після розлучення з матірю в гуртожитку,а пізніше проживав у спірній квартирі у великій кімнаті, де жила сестра Іра і батько.

Свідок ОСОБА_13, суду показала, що як дружина ОСОБА_8 проживала у спірній квартирі у великій кімнаті, де крім неї проживали: її чоловік, Іра, та свекор.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердила, що її донька ОСОБА_3 після розлучення залишилася проживати з батьком, дійсно проживала в спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що в спірній квартирі проживали ОСОБА_6 з дружиною та донькою, часто в квартирі зявлявся син ОСОБА_16. З ОСОБА_3 познайомилася в квітні 2014р., до цього часу її не знала, та не спілкувалася.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що в спірній квартирі бувала. Останній раз була 18.02.2014р., в 2015р. в квартирі не була. Коли вона приходила, то ОСОБА_3 в квартирі не було.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сімї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_1 проживає зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_5, як сім я. Між ними та ОСОБА_3 виникають конфлікти, має місце борг по оплаті комунальних платежів, а тому квартиру слід розділити та укласти з ним окремі договори найму житла.

Відповідно розміру житлової площі, яка приходиться на долю кожного проживаючого в спірній квартирі, суд прийшов до висновку, що слід виділити ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_5 в користування кімнату 18 кв.м. в АДРЕСА_2, виділити ОСОБА_3 в користування кімнату 12 кв.м. в АДРЕСА_2. Кухню з балконом, коридор, ванну, туалет залишити в їх спільному користуванні.

Також суд прийшов до висновку, що вимога ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням в квартирі є передчасною, так як юридично за нею право на користування кімнатою 18м.кв. не зареєстроване.

Оскільки суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 в частині встановлення порядку користування квартирою підлягає до задоволення, то зустрічна позовна заява до задоволення не підлягає, крім того, суд прийшов до висновку, що такий позов ОСОБА_3 подала до неналежного відповідача.

На підставі викладеного, Керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_5 в користування кімнату 18 кв.м. в АДРЕСА_2.

Виділити ОСОБА_3 в користування кімнату 12 кв.м. в АДРЕСА_2.

Кухню з балконом, коридор, ванну, туалет залишити в спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Зобовязати ЖКП Галицьке укласти з ОСОБА_1 договір найму на жилу кімнату жилою площею 18,0 кв.м в квартирі АДРЕСА_4 склад сімї з двох осіб.

Зобовязати ЖКП Галицьке укласти з ОСОБА_3 договір найму на жилу кімнату жилою площею 12,0 кв.м в квартирі АДРЕСА_4.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням в квартирі.

Відмовити ОСОБА_3 в задовленні позову про визнання основним квартиронаймачем за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас