Справа № 158/803/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Провадження № 22-ц/773/1741/15 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Русинчука М.М.,

секретар Шугалова О.М.,

з участю пр-ка позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ківерцівського районного суду від 26 жовтня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1107/74/36178 від 12.06.2007 року в сумі 25663 долари 12 центів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку еквівалентно 406873 грн. 26 коп. та судовий збір у розмірі 3654 грн..

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 просять скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Вважають, що допущено неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобовязань за кредитним договором, у результаті чого станом на 22.12.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 25663 долари 12 центів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку еквівалентно 406873 грн. 26 коп., яка підлягає стягненню у примусовому порядку.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 12.06.2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 014/1107/74/36178, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних строком до 12 червня 2027 року. За порушення зобовязань по погашенню кредиту передбачені штрафні санкції (а.с.5-10).

20 квітня 2010 року сторонами укладено додаткову угоду № 2 до цього кредитного договору, згідно якої погоджено розмір заборгованості, визначено строк користування кредитом, визначено щомісячні грошові розміри для його погашення та узгоджено графік погашення платежів (а.с.11-23).

Згідно ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору, що виразилося у неповному та несвоєчасному поверненні отриманих в банку грошових коштів.

Розмір заборгованості позичальника перед банком станом на 22.12.2014 року становить 25663,12 доларів США, що станом на цю дату еквівалентно 406873,16 грн. (1 долар США = 15,854396 грн.), з яких 23424,83 доларів США заборгованість за кредитом (у т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 183,51 доларів США), що еквівалентно 371386,53 грн., 1524,25 доларів США заборгованість за відсотками (у т.ч. прострочена заборгованість за відсотками 1524,25 доларів США), що еквівалентно 24166,06 грн., 714,04 доларів США пеня, що еквівалентно 11320,67 грн.. Розмір заборгованості стверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем (а.с.24-28).

Виходячи з викладеного, та з врахуванням вимог п.п.5, 6.5 кредитного договору, кредитор мав право вимагати від боржника дострокового повернення позики, як наслідок неналежного виконання зобовязання, а суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов банку.

Покликання апелянта на те, що суд не врахував неодноразових звернень позичальника до банку щодо конвертації валютного кредиту у гривневий та щодо його реструктуризації не заслуговують на увагу, оскільки на час розгляду справи судом сторонами кредитний договір не змінений.

Якщо апелянт вважає, що його права порушені, то він вправі їх захистити у передбачений законом спосіб.

Також позивачем у розрахунку заборгованості зазначені всі ті погашення кредиту, які здійснював позичальник і підтвердив своїми квитанціями в суді апеляційної інстанції.

Після дослідження узгодженого сторонами графіка погашення кредиту та наданих позичальником квитанцій про погашення кредиту, судом встановлено, що з червня 2010 року та по травень 2011 року погашення відсотків проводилося у меншому розмірі, ніж було встановлено графіком, а з липня 2014 року позичальник взагалі припинив погашати кредит.

Зазначені обставини підтверджують підставність позовних вимог банку по кредитному договору, який не змінений на день ухвалення судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді