АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Гаврилова О.В.
№22-ц/796/3479/2015 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до ОСОБА_1 про визнання недійсними договору банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ "КБ "Хрещатик", третя особа: ОСОБА_2 та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського вкладу № 693/2013-222 від 07 червня 2013 року в розмірі 35283,84 доларів США, що еквівалентно сумі в розмірі 562071,60 грн.

19 грудня 2014 року ПАТ "КБ "Хрещатик" звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просило визнати недійсним договір № 693/2013-222 від 07 червня 2013 року банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячною сплатою процентів на суму 35000 доларів США.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "КБ "Хрещатик", третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ПАТ "КБ "Хрещатик" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору банківського вкладу - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 представник позивача подав апеляційну скаргу в якійпосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити.

Посилається на те, що договір банківського вкладу № 693/2013-222 від 7 червня 2013 року на суму 35000 доларів США дійсно був укладений з дотриманням всіх вимог чинного законодавства та факт передачі позивачем грошових коштів у сумі 35000 доларів США уповноваженим працівникам банку підтверджується показами свідка ОСОБА_3 та наданими в ході судового розгляду висновками експертів.

Зазначає, що оскільки договір № 222D-373477 від 21 червня 2013 року позивачем не підписувався, то це прямо вказує на факт внесення нею коштів на рахунок вкладника.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні первісного позову, з підстав недодержання письмової форми договору банківського вкладу, визначеної ст. 1059 ЦК України, що обумовлює його нікчемність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Судом встановлено, що 07 червня 2013 року ПАТ "КБ "Хрещатик" в особі заступника директора Київського регіонального відділення ОСОБА_2 та позивачем підписано договір № 693/2013-222 банківського вкладу "Оберіг", згідно умов якого банк приймає грошові кошти вкладника, в подальшому "вклад", на вкладний (депозитний) рахунок № 2630.7.001.222/2620.1.124925.001, що відкривається банком на його ім'я, в сумі 35000 доларів США на термін з 07 червня 2013 року по 07 червня 2014 року. Процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 8% річних. Нарахування процентів здійснюється банком щомісячно, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та році. Сплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно, в перший календарний день кожного місяця, наступного за місяцем нарахування, та в день повернення суми вкладу. Згідно п. 5.1. договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та внесення вкладником коштів на вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією відповідної форми, яка свідчить про внесення готівки, або випискою з вкладного рахунку (а.с. 5-7).

Підписання даного договору від імені банку саме ОСОБА_2 підтверджується висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві № 568/тдд від 15 грудня 2014 року (а.с. 95-102).

При цьому, згідно витягу з акту від 12 травня 2014 року про результати ревізії операцій з депозитами фізичних осіб Київського регіонального відділення ПАТ "КБ "Хрещатик", у підсистемі ОДБ "Депозит" за ОСОБА_1 обліковується один договір банківського вкладу № 2220-373477 від 21 червня 2013 року на суму 500 дол. США терміном дії до 20 червня 2014 року із щомісячним приєднанням (капіталізацією) відсотків у розмірі 7,5 % річних. Інших вкладів за ОСОБА_1 не обліковується.

За повідомленням ПАТ "КБ "Хрещатик" від 04 липня 2014 року на заяву ОСОБА_1 від 04 червня 2014 року щодо банківського вкладу в сумі 35000 доларів США від 07 червня 2013 року, банком було проведено службове розслідування та комплексна ревізія, за результатами якої встановлено, що на ім'я ОСОБА_1 зареєстровано договір банківського вкладу № 222D-373477 від 21 червня 2013 року у сумі 500 доларів США. Також позивачу повідомлено, що інших вкладів на її ім'я у системі обліку банку не обліковувалося. В матеріалах депозитних справ Київського регіонального відділення відсутній примірник, пред'явленого позивачем договору № 693/2013-222 від 07 червня 2013 року та її заява на розміщення коштів на вклад. Також, на ім'я позивача відкрито картковий рахунок, на який починаючи з 27 червня 2013 року щомісячно без використання її платіжної картки вносились готівкові кошти в доларах США, шляхом проведення операцій в POS-терміналі, встановленому в касі банку, на суми, максимально близькі до розрахункової суми нарахованих процентів на суму 35000 доларів США, при умові щомісячної виплати процентів за вкладом (а.с. 9).

В ході судового розгляду відповідачем надано копію договору № 222D-373477 банківського вкладу "Оберіг" в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу (12 місяців) від 21 червня 2013 року (а.с. 32-34), підпис на якому від імені вкладника ОСОБА_1 виконано не ОСОБА_1, що підтверджується висновком експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві № 568/тдд від 15.12.2014р. (а.с. 95-102).

Відповідно до ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Оскільки в ході судового розгляду не встановлено належних доказів на підтвердження факту внесення позивачем готівки у відповідній платіжній системі, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недодержання письмової форми договору банківського вкладу, визначеної ст. 1059 ЦК України, що обумовлює його нікчемність та підставно відмовив у задоволенні первісного позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що факт передачі позивачем грошових коштів у сумі 35000 доларів США уповноваженим працівникам банку підтверджується показами свідка ОСОБА_3 та наданим в ході судового розгляду висновком експерта, а також про те, що оскільки договір № 222D-373477 від 21 червня 2013 року позивачем не підписувався, що прямо вказує на факт внесення нею коштів на рахунок вкладника, а договір банківського вкладу № 693/2013-222 від 7 червня 2013 року на суму 35000 доларів США дійсно був укладений з дотриманням всіх вимог чинного законодавства з огляду на наступне.

За змістом ст.1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

При цьому відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Таким чином, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

З огляду на відсутність ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і який є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недотримання письмової форми спірного договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не надано оцінку доказам - показанням свідка ОСОБА_3, яка підтвердила факт внесення готівки колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як зазначено в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абз.2 ч.1 ст.218 ЦК України не може доводитися свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.

Доводи апелянта, щодо незастосованих судом норм ст.614 ЦК України, ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів знаходить безпідставними, оскільки апелянт посилається на порушення банком зобов'язань, проте між сторонами не було укладено договір, відповідно між ними не виникли цивільні права та обов'язки.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України суд першої інстанції оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин ухвалив рішення заявленим позовним вимогам.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: