Справа № 177/273/15-ц
Провадження № 2/177/392/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 грудня 2015 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД», третя особа Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду 06.02.2015 року із вказаним позовом, який в подальшому доповнив та в обґрунтування якого зазначив, що 16.08.1993 року він був прийнятий на посаду начальника постачальника в ТОВ КРП «РЕМБУД», з якого був звільнений 31.01.2014 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Звернувшись до Управління Пенсійного фонду України для оформлення пенсії, отримав індивідуальні відомості про застраховану особу (персоніфікацію), з яких йому стало відомо, що підприємство не забезпечило сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, сплата яких передбачена Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», чим позбавило відповідача як застраховану особу, соціальних гарантій щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.01.2000 року по день звільнення 31.01.2014 року.

Неправомірні дії відповідача щодо порушень трудового законодавства призвели до моральних страждань відповідача, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають додаткових зусиль для організації його життя, тобто позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн.

Отже, представник позивача, уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні, просила ТОВ КРП «РЕМБУД»:

перерахувати страхові внески з заробітної плати ОСОБА_3 за період роботи на вказаному підприємстві з 01.01.2000 року по 31.12.2010 року;

перерахувати Єдиний страховий внесок із його заробітної плати ОСОБА_3 за період роботи на вказаному підприємстві з 01.01.2011року по 31.01.2014 року;

стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.;

стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Представники відповідача до суду не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 85), надали письмові заперечення на позовну заяву, в яких вказали, що ОСОБА_3 дійсно працював на підприємстві з 16.08.1993 року на різних посадах. 31.01.2014 року був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КПК України. За час праці на підприємстві з ОСОБА_3 були проведені всі розрахунки по заробітній платі, а тому відсутнє порушення його трудових прав. 09.09.2015 року ТОВ КРП «РЕМБУД» надало звіт за серпень 2015 року, в якому були виправлені помилки і подані відомості до системи персоніфікованого обліку застрахованої особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2000 року по 31.01.2014 року. Тому вважають, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Крім того, просили застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що позивач отримав трудову книжку 31.01.2014 року, а до суду звернувся лише 06.02.2015 року (а.с.13-14,63).

Представник третьої особи УПФУ в Криворізькому районі Дніпропетровської області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що за період з 01.01.2000 року по 31.01.2014 року ОСОБА_3 у відомостях, що використовуються в Державному реєстрі загальнообовязкового державного соціального страхування як застрахована особа на ТОВ Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД» не значиться, а отже позивач втрачає страховий стаж, необхідний для призначення пенсії та нарахування пенсійних виплат. Для зарахування страхового стажу періоду роботи відповідачу потрібно не тільки внести відомості до Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування по всім працюючим робітникам шляхом надання відповідного звіту, а і сплатити страхові внески (з 01.01.2011 року сплачується єдиний внесок, згідно ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування»).

Зазначала, що дійсно підприємство здало звіт, але звіт невірний, та не можуть бути зараховані до страхового стажу і індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_3, оскільки дивлячись по коду підприємства 20218965, тільки за 2010, 2011, 2012, 2013,2014 роки зазначений заробіток ОСОБА_3, але страхової внески не сплачено, отже і не зарахований страховий стаж ОСОБА_3

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази надані сторонами, суд приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення позовних вимог зі слідуючих підстав.

Згідно трудової книжки ОСОБА_3 з 16.08.1993 року був прийнятий на посаду начальника постачання в Криворізьке різногалузеве підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМБУД» (наказ №02 від 16.08.1995 року).

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зазначене підприємство зареєстровано як Товариство з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «Рембуд» (а.с. 24,72)

03.01.2000 року ОСОБА_3 був переведений на посаду начальника будівельної дільниці на вказаному підприємстві, з якої 31.01.2014 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.5-6,35-36). Вказані обставини також підтверджується копією особової картки ОСОБА_3 (а.с. 15) та не заперечувались відповідачем (а.с.13-14, 28, 29).

На звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 04.02.2015 року, він отримав лист від 04.02.2015 року № 31, згідно якого даних в базі системи персоніфікованого обліку управління ПФУ у Криворізькому районі Дніпропетровської області з 2000 року по 2014 рік по Криворізькому різногалузевому підприємству ТОВ «РЕМБУД» () немає (а.с. 4).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.11, п.1 ч.1 ст.14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності. Страхувальниками є роботодавці - підприємства, установи, організації.

Відповідно до ч..1,2,3,6 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону зараховуються страхові внески. Сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу).

Отже відповідач ТОВ Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД», відповідно до вищевказаних норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є страхувальником позивача ОСОБА_3, і як страхувальник відповідно до положень ст.ст. 17,20 цього Закону має своєчасно не пізніше через 20 календарних днів наступного місяця нараховувати, обчислювати і сплачувати в повному обсязі страхові внески.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначене поняття страхового стажу - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому в частині 2 цієї статті вказано, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», який регламентує обовязок страхувальника сплачувати єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_3 відповідач не перерахував страхові внески із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України (а.с. 89-92).

Відповідачем був поданий звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів, в якому на думку відповідача були виправлені помилки і подані відомості до системи персоніфікованого обліку застрахованої особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2000 року по 31.01.2014 року (а.с. 65-70).

В той же час ці твердження спростовуються вказаними вище індивідуальними відомостями про застраховану особу, де відсутні позначки про сплату страхових внесків та не зазначена кількість днів стажу за період роботи ОСОБА_3 на підприємстві відповідача (КОД ) (а.с.24, 76-79,89-92).

Представник третьої особи УПФУ у Криворізькому районі Дніпропетровської області ОСОБА_2 також зазначила про те, що звіт поданий відповідачем є невірним.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, оскільки неперерахування відповідачем страхових внесків із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду України порушує право позивача на зарахування страхового стажу на вказаному підприємстві при призначенні пенсії.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідачем було грубо порушено права ОСОБА_3, що позбавляє його право на оформлення пенсії та отримання пенсійних виплат. Суд приходить до висновку, що сам факт порушення вказаних прав ОСОБА_3 завдав йому моральної шкоди, оскільки безумовно порушив звичний для нього спосіб життя, можливість розпоряджатися грошима, звертатися до суду, тощо, що спричинило йому душевні переживання, він змушений був вживати заходів для відновлення свого порушеного права.

У зв'язку з вище викладеним, виходячи з принципів розумності, справедливості, з врахуванням глибини душевних страждань позивача та характеру і тривалості винних дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди, а саме вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 487, 20 грн.( зобовязання вчинити певні дії 243, 60 грн, та стягнення моральної шкоди 243, 60 грн.), які задоволені судом, отже відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України сплачений та документально підтверджений судовий збір (а.с. 1, 73) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Заперечення відповідача щодо застосування строку позовної давності, то суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки зазначений спір стосується несплати страхових внесків застрахованої особи, що випливає з інших правовідносин не повязаних з трудовими, до яких застосується загальний строк позовної давності, відповідно до вимог ст., ст.. 256, 257 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД», третя особа Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі Дніпропетровської області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Товариству з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД» - перерахувати страхові внески з заробітної плати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД» , , з 01.01.2000 року по 31.12.2010 року.

Товариству з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД» - перерахувати Єдиний страховий внесок з заробітної плати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за період роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД» , , з 01.01.2011 року по 31.01.2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Криворізьке різногалузеве підприємство «РЕМБУД», , розташованого за адресою: 53081, Дніпропетровська область, Криворізький район, смт Радушне, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 (пятсот) грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: