Справа № 265/5583/15-ц
Провадження № 2/265/2317/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О.В.,

за участю секретаря Бабенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач, Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго», в особі представника за довіреністю ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 5179,33 гривень, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Заявою від 28 жовтня 2015 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги збільшила, просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 8721,57 гривень, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 гривень.

В обґрунтування первісних позовних вимог зазначає, що відповідач мешкає за адресою: місто Маріуполь, вулиця Терасна, 5, та є споживачем електричної енергії. На імя відповідача відкрито особовий рахунок № 455-187, він неодноразово здійснював перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію, отже між позивачем та відповідачем існують зобовязання з надання та споживання електричної енергії. У звязку з несплатою послуг позивача відповідач має заборгованість, яка станом на день звернення до суду складає 5179,33 гривень. В обґрунтування збільшених позовних вимог позивач посилається на те, що вказана сума заборгованості розрахована за період з 31 січня 2015 року по 30 квітня 2015 року. Однак у звязку з тим, що за період з 30 квітня 2015 року по 31 серпня 2015 року оплата за спожиту електричну енергію від відповідача не надходила, заборгованість останнього збільшилась на 3542,24 гривень, та становить за період з 31 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року 8721,57 гривень, яку позивач, посилаючись на діюче законодавство, просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 243,60 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у подальшому до зали суду не прибула, надавши заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач своєю заявою від 30 жовтня 2015 року просив судове засідання, призначене на 02 листопада 2015 року, відкласти у звязку з його виїздом за межі міста, про дату наступного судового засідання повідомити телефоном, номер якого зазначив у своїй заяві. Проте у наступні судові засідання не прибув з невідомих суду причин, про час та місце їх проведення повідомлявся своєчасно, належним чином, телефоном.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 49395995 від 09 грудня 2015 року, будинок за адресою: місто Маріуполь, вулиця Терасна, 5, належить на праві приватної власності ОСОБА_1. Право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 липня 2008 року.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу (ч. 1 ст. 714 ЦК України) одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Судом встановлено, що між відповідачем, як споживачем електричної енергії, з одного боку, та енергопостачальником ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», з іншого, договір про постачання енергетичних ресурсів не укладався.

Проте, за вимогами п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі за текстом Правила), споживач електроенергії зобов'язаний оплачувати спожиту електроенегрію та здійснювати платежі відповідно до умов договору та Правил користування електричною енергією, вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Таким чином, споживачі зобов'язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов'язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 30 жовтня 2013 року по справі №6-59цс13 та від 25 листопада 2014 року по справі №3-184гс14.

Відповідно до п. 19, 20 Правил, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно діючим тарифам для населення на основі фактичних показників приладу обліку. Розрахунковим періодом за спожиту електричну енергію є календарний місяць. Сплата за використану протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця.

Як вбачається з доданої до позову довідки (розрахунку заборгованості), а також довідки, доданої до заяви про збільшення позовних вимог, заборгованість відповідача за період з 31 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 8721,57 гривень.

Відповідач жодного разу до судового засідання не з'явився, не побажавши тим самим приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову або розрахунку заборгованості.

Таким чином, з відповідача на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» підлягає стягненню заборгованість за спожиту електичну енергію за період з 31 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року в сумі 8721,57 гривень.

За положеннями ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243,60 гривень

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», , заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 31 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року в сумі 8721 (вісім тисяч сімсот двадцять одна) гривня 57 копійок, та витрати на сплату судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя