Києво-Святошинський районний суд Київської області
Провадження № 2/369/4892/15
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 27 липня 2004 року у виконкомі Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області був зареєстрований шлюб з ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено відповідний актовий запис за № 4 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-БК № 244318. В шлюбі подружжя має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні стосунки з ОСОБА_2 не склались. вони не можуть дійти порозуміння, оскільки протягом тривалого часу між ними виникали постійно суперечки, що негативно впливали на нормальний психологічний стан сім»ї. Основною причиною розпаду сім»ї є різниця характерів і спільних інтересів, різні підходи до виховання дитини, втрата один до одного почуття любові, довіри, взаємної поваги, у результаті чого між ними склались неприязні стосунки. Крім того, ОСОБА_2 застосовує насилля відносно неї навіть у присутності дитини.

Як зазначала позивач ОСОБА_1, близько двох місяців вони разом не проживають, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Позивач ОСОБА_1 вважала, що за сукупності таких обставин примирення між ними неможливе, шлюб існує формально, а тому він підлягає розірванню без надання терміну на примирення..

На даний час відповідач ОСОБА_2 допомогу на утримання дитини надає недостатньо, хоча їй відомо, що він працює і має постійний заробіток. Утримувати їй доньку дуже важко, і тому в цьому їй допомагають її батьки.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 27 липня 2004 року у виконкомі Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 4, і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Піскова, та винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на її користь, на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову.

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просила суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 і його представник позов в частині розірвання шлюбу визнали і не заперечували проти його задоволення, в решті вимог про стягнення аліментів на дитину позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 27 липня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-БК № 244318, виданого виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві і представник позивача в судовому засіданні зазначали, що сімейне життя між нею і ОСОБА_2 не склалось, вони не можуть дійти порозуміння, оскільки протягом тривалого часу між ними виникали постійно суперечки, що негативно впливали на нормальний психологічний стан всієї сім»ї. Основною причиною розпаду сім»ї є різниця характерів і спільних інтересів, різні підходи до виховання дитини, втрата один до одного почуттів любові, довіри, взаємної поваги, у результаті чого між ними склались неприязні стосунки. Вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Різні погляди на життя, його цінності, в тому числі і на сім»ю, зумовили припинення між ними бажання продовжувати сімейне життя і подальше спільне проживання. Позивач ОСОБА_1 вважала, що примирення між ними неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його необхідно розірвати без надання терміну на примирення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 також вважав неможливим збереження шлюбу і сім»ї та недоцільним надання судом строку для їхнього примирення, позов про розірвання шлюбу визнав і не заперечував проти його задоволення.

Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть і не підтримують шлюбно-сімейних відносин, шлюб носить формальний характер, і подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача та їхньої дитини, а тому позов в частині розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачу ОСОБА_1- ОСОБА_1, що відповідає вимогам ст. 113 Сімейного кодексу України.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що в шлюбі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК № 284251, виданого виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 23 вересня 2004 року, запис за № 39.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, посилаючись на те, що на даний час відповідач ОСОБА_2 допомогу на утримання дитини надає недостатньо, хоча їй відомо, що він працює і має постійний заробіток, а утримувати їй доньку самій важко.

Однак, з такими доводами позивача ОСОБА_1 погодитись неможливо з огляду на наступне.

Згідно наданої характеристики учениці ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зарекомендувала себе як старанна, працелюбна учениця, володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні, має хороший фізичний і розумовий розвиток, бере активну участь у громадському житі школи та класу, роботі учнівського самоврядування, культмасових заходах, спортивному житі школи, відвідує гуртки, скромна, товариська, стримана, дисциплінована, самостійна, користується повагою серед вчителів та має авторитет серед товаришів, мати приділяє належну увагу вихованню і навчанню дочки.

Відповідно до наданої суду характеристики і довідки про доходи ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді вихователя з 08 жовтня 2013 року по даний час. За період роботи зарекомендувала себе виключно позитивно, вміє проявляти ініціативу, відповідальна, користується авторитетом і повагою в колективі, і загальна сума доходу за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року складає 9045 грн..

Згідно наданої суду позивачем довідки від 23 жовтня 2015 року № 653 виконавчий комітет Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області повідомив про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації в с. Хотів, вул. М. Чирки, 14, Києво-Святошинського району Київської області, і разом з нею проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та знаходиться на її утриманні.

В складеному Акті депутата Хотівської сільської ради ОСОБА_5 вказано, що 23 жовтня 2015 року він склав акт про те, що ОСОБА_3 проживає разом з матір»ю ОСОБА_1, і після подальшого обстеження домоволодіння в с. Хотів, вул. Чирки, 14 було виявлено, що дитина ОСОБА_3 не проживає постійно з матір»ю. Акт від 23 жовтня 2015 року був складений на підставі одного відвідування і не відповідає дійсності.

Відповідно до Актів перевірки депутата Хотівської сільської ради ОСОБА_6 від 29 жовтня 2015 року і від 01 листопада 2015 року було встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, більшість часу проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7 з своїм батьком ОСОБА_2, та відвідує школу в с. Хотів, їдучи маршрутним автобусом з с. Кременища в с. Хотів.

Також і 12 листопада 2015 року депутатом Хотівської сільської ради ОСОБА_6 був складений Акт достовірності проживання ОСОБА_3 і встановлено, що дитина знаходилась за вказаною адресою: с. Кременище, вул. Якуніна, 48, з своїм батьком ОСОБА_2 і прабабкою ОСОБА_7.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 листопада 2015 року № 671, ОСОБА_2 мешкає в с. Кременище, вул. Якуніна, 52 (раніше № 48), і в склад його сім»ї входить і дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка й зареєстрована за даною адресою.

Згідно характеристики ТОВ «Мойдодир» і виданої довідки від 05 листопада 2015 року № 05/11/15 ОСОБА_2 працює в ТОВ «Мойдодир» з 21 липня 2015 року по даний час водієм, і за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як скромний, стриманий, відповідальний працівник, до своїх обов»язків відноситься добросовісно, в колективі користується авторитетом, порушень трудової дисципліни не має, та його дохід за період з 21 липня 2015 року по 31 жовтня 2015 року склав 5 426 грн. 09 коп..

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з ним і знаходиться на його матеріальному утриманні. Відповідач ОСОБА_2 зазначив, що майже всі витрати на дитину на її харчування, одяг, навчання несе він, батько. В судовому засіданні відповідач надав щоденник своєї дочки на підтвердження того, що дитина проживає з ним, він займається її вихованням і матеріально утримує, та щотижня підписується в щоденнику в графі «підпис батьків». Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти стягнення з нього аліментів на дитину, посилаючись на те, що він забезпечує і матеріально утримує свою дитину.

Представник позивача ОСОБА_1 не заперечував, що дитина ОСОБА_3 проживає як з матір»ю, так і з батьком, та батько і мати забезпечують матеріально свою дитину.

Слід зазначити, що чинним сімейним законодавством України надається право вибору способу виконання батьками обов»язку утримувати дитину. Якщо батьки проживають однією сім»єю і між ними не виникає суперечок з приводу утримання дитини, то виконання обов»язку утримання дітей знаходиться поза межами правового регулювання. Якщо батьки проживають окремо, то той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій формі і (або) натуральній формі. В кожному випадку обрання способу утримання дитини залежить від домовленості сторін, виходячи з інтересів дитини. При невиконанні батьками обов»язку утримувати дитину добровільно або невиконанні його належним чином кошти на утримання дитини можуть бути стягненні за рішенням суду.

Позивачем ОСОБА_1 і представником позивача не доведено і не надано належних та безспірних доказів, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає постійно разом з матір»ю і знаходиться на її утриманні, та що батько дитини ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої обов»язки по матеріальному забезпеченню дитини, та недостатньо надає грошових коштів на утримання їхньої дочки. Представником позивача ОСОБА_1 не спростовано ніякими доказами доводи і надані докази відповідачем ОСОБА_2, що дитина більшість часу проживає разом з своїм батьком за адресою: с. Кременище, вул. Якуніна, 48, та що батько матеріально забезпечує свою дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше того, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 не заперечував, що дитина ОСОБА_3 також проживає з батьком, як із матір»ю, та батько і мати забезпечують матеріально свою дитину.

Суд оцінив докази та надані пояснення сторонами у справі за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, і дійшов висновку, що вказані вимоги позивача ОСОБА_1 не були підтверджені належними доказами, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання їхньої дитини, і тому відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог.

Керуючись ст. ст. 110-114, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 27 липня 2004 року виконавчим комітетом Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 4, розірвати.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити «Охріменко».

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.