Єдиний унікальний номер 219/909/2014-ц Номер провадження 22-ц/775/501/2015
У Х В А Л А

Іменем України

25 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Курило В.П.

суддів: Новосядлої В.М., Соломахи Л.І.

при секретарі: Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета застави у заклад

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2015 року у задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»(надалі Банк) до ОСОБА_1 про передачу предмета застави у заклад відмовлено.

З рішенням не погодився Банк і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Суд не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права. Суд порушив норми статей 574, 575 ЦК України, статей 44-48 Закону України «Про заставу», не врахував, що відповідач неодноразово порушував свої зобов'язання щодо сплати кредиту. Банк обрав передбачений Законом спосіб захисту порушеного права. Проте суд неправильно вирішив спір.

В судове засідання сторони не прибули,про час та місце розгляду справи повідомлені. Від представника позивача, відповідача і його представника є розписки про отримання судової повістки. Представник банку в листі просила розглядати справу у її відсутність, апеляційну скаргу підтримує.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 26 грудня 2007 року між Банком і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № GOAWA092380067, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 15 841.87 доларів США під 11.04% річних з кінцевим терміном повернення 25 грудня 2014 року.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль CHERY модель AMULET А15, рік випуску 2007 легковий седан , реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова/шасі НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом його продажу Банком.

Звертаючись в суд з позовом про передачу вказаного автомобіля Банку у заклад, позивач посилався на те, що така процедура передбачена статтею 526 ЦК України і договором застави, укладеним Банком і відповідачем.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не довів в суді факту виконання ним пункту 17.9 Договору застави рухомого майна в частині пред'явлення ним відповідачу письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, термін сплати якої настав, та обов'язку передати йому предмет застави в заклад по акту приймання-передачі. Тому підстав для задоволення позовних вимог не встановлено.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним, таким, що ґрунтується на законі, встановлених фактах і доказах.

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання,забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.10.1992, № 2654-XII «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про заставу» заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. За угодою заставодержателя із заставодавцем предмет застави може бути залишено у заставодавця під замком та печаткою заставодержателя (тверда застава). Індивідуально визначена річ може бути залишена у заставодавця з накладенням знаків, які засвідчують заставу.

Згідно зі статтею 45 Закону України «Про заставу» заставодержатель, якщо інше не передбачено договором, зобов'язаний , зокрема, вжити заходів, необхідних для збереження предмета закладу; регулярно надсилати заставодавця звіт про користування предметом закладу, якщо користування ним допускається відповідно до частини першої статті 46 цього Закону; належним чином утримувати предмет закладу, нести відповідальність за нього у випадках, коли не має доказів, що втрата, пошкодження або загибель закладу сталися не з його вини; негайно повідомляти заставодавця про виникнення загрози загибелі чи пошкодження предмета закладу; негайно повертати предмет закладу після виконання заставодавцем або третьою особою забезпеченого закладом зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 584 ЦК України у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Згідно із пунктом 17.9 Договору застави, у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи/або заставодавцем за цим договором заставодавець зобов'язаний доставити предмет застави за адресою, зазначеною у пункті 34.8 цього Договору в термін 7 днів з моменту пред'явлення заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, термін сплати якої настав ( у тому числі за кредитом, відсотками, іншими платежами), а також неустойки. В іншому випадку заставодержатель має право здійснити доставку предмета застави за вказаною адресою як своїми силами, так і на договірних умовах із третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою предмета застави несе заставодавець;у той самий термін передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, який підписується сторонами. У цьому випадку заставодержатель має право виставити охорону предмета застави як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою предмета застави несе заставодавець.

Розглядаючи справу, суд встановив, що Банк не дотримався передбаченого договором порядку передачі предмета застави в заклад. Тому він не довів в суді факту порушення його прав та інтересів. З матеріалів справи видно, що заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 лютого 2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль CHERY модель AMULET А15, рік випуску 2007 легковий седан , реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова/шасі НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, шляхом його продажу Банком.

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення Банку до відділу державної виконавчої служби з питань виконання зазначеного рішення суду. В засідання апеляційного суду представник банку не прибув і не передав апеляційному суду ці відомості.

За таких умов висновок суду першої інстанції про те, що передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог немає є правильним. А звернення банку в суд з вказаним позовом - передчасним.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із нормами матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначеного висновку суду першої інстанції про недотримання визначеного договором порядку доставлення предмета застави і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законів, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. 304, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: