АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/3441/2015 Єдиний унікальний номер справи: 668/9214/15-ц
Головуючий в І інстанції Гонтар О.Д.
Доповідач: Приходько Л.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1,

секретар Кутузова А.В.

за участю прокурора Коваленко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 листопада 2015 року у справі

за позовом

ОСОБА_3 до Херсонської міської ради, Херсонського державного будинку художньої творчості про встановлення земельного сервітуту,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, звернувся в суд із зазначеними позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що ОСОБА_3 на праві власності належить нежитлова будівля літ. «Б» з надвірними спорудами, частина мостіння (асфальтового) літ. «І», огорожа №2 та №4, що розташовані на земельній ділянці за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, 3.

ОСОБА_4 містобудування та землекористування Херсонської міської ради за № 114-6011-15 від 02.02.2015 року, із посиланням на відсутність письмової згоди землекористувача на вилучення земельної ділянки, ОСОБА_3 відмовлено у вирішенні питання про укладення з ним договору оренди земельної ділянки за адресою: м. Херсон, вул. Суворова,3. Користувачем вказаної земельної ділянки загальною площею 2013кв.м, відповідно до Державного акту на право постійного користування серії І-ХС № 000249, виданого 09.12.1998 Херсонською міською радою, є відповідач - Херсонський державний будинок художньої творчості.

На письмову заяву ОСОБА_3 про укладення з ним безстрокового договору земельного сервітуту щодо відповідної (визначеною за домовленістю сторін) частини земельної ділянки на умовах: його (ОСОБА_3М.) права безперешкодного проходу та проїзду через цю земельну ділянку по наявному шляху, права прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, права забезпечення водопостачання, права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів, з метою ремонту будівель і споруд, відповідачами відмовлено в укладені такого договору.

Зважаючи на відмову відповідачів від укладення договору про встановлення земельного сервітуту, позивач, посилаючись на приписи ст.ст. 98-101 ЗК України, ст.ст. 401- 404 ЦК України, просив суд встановити земельний сервітут на право користування земельною ділянкою, площею 2013кв.м. за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, 3, на умовах його права безперешкодного проходу та проїзду через цю земельну ділянку по наявному шляху, права прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, права забезпечення водопостачання, права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів, з метою ремонту будівель і споруд.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Херсонської міської ради, Херсонського державного будинку художньої творчості про встановлення земельного сервітуту залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_3 ОСОБА_5, апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник Херсонського державного будинку художньої творчості ОСОБА_6, прокурор Коваленко Т.О.зазначили, що рішення суду, на їх думку, є законним та обґрунтованим, просять апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими.

Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 ЗК України визначені види права земельного сервітуту та встановлено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення, зокрема, таких земельних сервітутів як право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій.

Порядок встановлення земельних сервітутів визначений ст. 100 ЗК України, за змістом якої власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки; земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Загальні положення про право користування чужим майном (сервітут) містить також глава 32 Цивільного кодексу України

Так, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ч. 1 ст. 401 ЦК України)

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч.ч.2, 3 ст. 402 цього Кодексу).

Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном (ч. 1 ст. 403 цього Кодексу).

Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту (ч.ч.1, 2 ст.404 цього Кодексу).

Виходячи з системного аналізу вказаних норм, право земельного сервітуту по суті є правом обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок), що надається особі, яка вимагає його встановлення від власника (володільця) цієї земельної ділянки для обслуговування своєї земельної ділянки. Таким чином, правовідносини земельного сервітуту виникають між власниками (володільцями) сусідніх земельних ділянок, а саме між власником земельної ділянки, яка має бути обтяжена сервітутом, тобто, між особою, яка зобов'язана надати свою земельну ділянку в обмежене користування, і особою, яка вимагає встановлення сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки (іншого нерухомого майна) і якій належить право на встановлення земельного сервітуту.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3, згідно рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 червня 2010 року, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі літ. «Б» з надвірними спорудами, загальною площею 69.3кв.м., за адресою: м. Херсон, вул. Суворова, буд.3.

Згідно Державного акту на право постійного користування землею серії І-ХС № 000249, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 9 грудня 1998 року за №408, земельна ділянка площею 0.2013га по вул. Суворова, 3 у м. Херсоні, на якій розташована будівля, яка належить позивачу, перебуває в постійному користуванні Херсонського державного будинку художньої творчості.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач звернувся до суду з вимогою про встановлення земельного сервітуту посилаючись на те, що він як власник будівлі, розташованої на земельній ділянці, має право вимагати від власника та користувача земельної ділянки встановлення земельного сервітуту на право користування земельною ділянкою, на якій розташований належний йому на праві власності обєкт нерухомості.

Між тим, як встановлено судом, право власності чи право користування частиною земельної ділянки, на якій розташована належна позивачу будівля, у визначеному законом порядку не встановлено. Отже, позивач фактично вимагає встановлення права користування земельною ділянкою, зокрема і на якій розташований належний йому обєкт нерухомості, шляхом встановлення земельного сервітуту, а не у спосіб визначений законом.

Крім того, заявляючи вимоги про встановлення сервітуту на право користування земельною ділянкою площею 0.2013га, позивачем не зазначено та не доведено у встановленому законом порядку що без встановлення сервітуту у спосіб визначений позивачем неможливо ефективно використовувати будівлю, яка йому належить, а судом такі обставини не встановлені.

Також слід зазначити, що позивачем не обґрунтовано та не доведено, у встановленому законом порядку, позовні вимоги щодо необхідності встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0.2013га, що належить відповідачу, без визначення конкретної площі і меж чужої земельної ділянки, які саме необхідні для обслуговування належного йому обєкту. Будь-яка технічна документація щодо встановлення сервітуту позивачем суду не надана.

Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 98 ЗК України земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений, суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову врахував, що встановлення земельного сервітуту у спосіб визначений позивачем може призвести до порушень дотримання вимог безпеки життєдіяльності позашкільного навчального закладу Херсонського державного будинку художньої творчості, дотримання санітарно-гігієнічних норм, вимог з охорони праці та права дітей на безпечні умови навчання.

Суд з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1