Справа № 745/670/15-ц Провадження № 22-ц/795/2462/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Смаль І. А. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:позивача ОСОБА_5, її представника адвоката ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 Джульєти Василівни на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 Джульєти Василівни до публічного акціонерного товариства «Еліта» про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

Рішенням Сосницького районного суду від 19 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Позивач зазначає, що заяву про звільнення за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію вона писала під примусом директора 27.07.2015 року, за його ж вказівкою зазначила дату звільнення 07.09.2015 року, але наміру звільнитись не мала, а тому 01.09.2015 року написала заяву про відкликання заяви про звільнення, яку послала поштою з повідомленням про вручення. З невідомих причин, як стверджує позивач, заява від 01 вересня не зареєстрована в Книзі реєстрації заяв на звільнення, там зареєстрована лише заява від 07.09.2015 року. Позивач також вказує, що проміжок часу з 04 вересня по 07 вересня ні відділ кадрів ні директор не поцікавились про причини написання заяви 01.09.2015 року, про звільнення їй стало відомо лише у жовтні 2015 року з листа ПАТ «Еліта», а копію розпорядження про звільнення вручена їй 13.10.2015. На думку позивача, її було звільнено з порушенням ч. 2 ст. 38 КЗпП України, висновки суду про те, що позивач не відкликала заяву про звільнення від 07.09.2015 не відповідають фактичним обставинам справи, а її доводи про те, що директор примусив її подати заяву про звільнення судом не перевірялись.

Від ПАТ «Еліта» надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач вказує, що позивачка в судовому засідання при розгляді справи змінила підстави позовних вимог та зазначила, що заяву про звільнення писала під примусом директора, хоча в позовній заяві такі підстави не були зазначені, в попередньому судовому засіданні не подавалось клопотання про витребування доказів стосовно даного факту, письмові зміни позовних вимог до суду не подавались. Відповідач вважає, що при розгляді справи були виявлені розбіжності в поясненнях позивача щодо дати написання заяви, отже твердження позивача про звільнення під тиском директора є надуманим та таким, що не відповідає дійсності.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу. Представник відповідача скаргу не визнала.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_5 відбулося з додержанням норм трудового законодавства, а посилання позивача на відкликання нею заяви про звільнення та на примушення її до написання такої заяви не доведені.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 тривалий час працювала у відповідача на різних посадах, а з 08.06.2015 року позивач працювала комплектувальником матеріалів ПАТ «Еліта». ОСОБА_5 07.09.2015 подала заяву про звільнення за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію за віком, що підтверджується копією заяви та відомостями у книзі реєстрації заяв на звільнення працівників ПАТ «Еліта». В той же день позивачка була звільнена з роботи, про що видано розпорядження № 110-к від 07.09.2015. Із змісту розпорядження № 110-к від 07.09.2015, довідки ПАТ «Еліта» від 27.10.2015 № 533 вбачається, що з ОСОБА_5 в день звільнення 07.09.2015 року здійснено розрахунок в повному розмірі належних їй виплат в сумі 1661 грн. 47 коп. Гроші позивачем отримані.

Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена виходом на пенсію, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_5 звернулась до суду та просила поновити її на роботі в ПАТ «Еліта», стягнути заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду, посилаючись на ч. 2 ст. 38, ч. 2 ст. 235, 237-1 КЗпП України. Зазначала, що в серпні 2015 року нею була написана заява про звільнення за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію. Однак, через деякий час вирішила, що вчинила неправильно та 01 вересня 2015 року звернулась з заявою про відкликання попередньої заяви, а тому в силу ч. 2 ст. 38 КЗпП України її звільнення є незаконним. В матеріалах справи є копія заяви ОСОБА_5 від 07 вересня 2015 року про звільнення її за власним бажанням з 07 вересня 2015 року в звязку з виходом на пенсію (а.с. 42). На підставі даної заяви 07 вересня 2015 року видане розпорядження № 110-к про звільнення ОСОБА_5 за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 38 КЗпП України про звільнення працівника у зв'язку з входом на пенсію у строк, який він просить. Заява від 01 вересня 2015 року про визнання поданої заяви недійсною, як і заява від 19 вересня 2015 року, про відзив заяви про звільнення не можуть бути підставою для визнання звільнення незаконним, оскільки заява від 01 вересня передувала у часі заяві про звільнення (07 вересня), тобто заявою від 01 вересня неможливо відкликати заяву від 07 вересня. Щодо заяви від 19 вересня, то вона не має юридичного значення, так як позивачка була вже звільнена 07 вересня 2015 року, про що її було повідомлено та складено акт про відмову позивачки отримали обхідний лист, трудову книжку та розписатись про ознайомлення з розпорядженням про звільнення. У день звільнення позивач працювала. Обставини звільнення та факт відмови позивача від отримання обхідного листа і трудової книжки підтверджені у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Не є такими, що дають підстави для скасування рішення суду доводи позивача про те, що заяву про звільнення нею було написано 27 липня 2015 року із зазначенням дати звільнення 07 вересня 2015 року під тиском директора ПАТ «Еліта», оскільки нею не надано доказів на підтвердження такого. Та обставина, що заява від 01 вересня не зареєстрована в журналі заяв про звільнення, як і відсутність дій з боку керівництва щодо зясування причин подання такої заяви, на що посилається позивач, не підтверджують факту примушення позивачки подати заяву про звільнення. Заява ОСОБА_5 від 01.09.2015 зареєстрована відповідно до правил діловодства за вхідним № 299. Така заява не є заявою про звільнення і не підлягає реєстрації у Книзі реєстрації заяв про звільнення. Доводи позивача щодо примушення до звільнення перевірені судом, доказів на підтвердження своїх пояснень щодо таких обставин, які були дані лише в судовому засіданні, позивачем не надано. Клопотання про допит в якості свідка директора підприємства ОСОБА_9 вирішене судом відповідно до вимог чинного процесуального закону. Відмова у задоволенні цього клопотання не вплинула на правильність вирішення спору. З показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що позивач писала кілька заяв про звільнення, у тому числі і у липні 2015 року, яку потім забрала, пояснивши, що попрацює до вересня з метою перерахунку пенсії за відпрацьовані два роки після її призначення.

Наведені вище обставини та досліджені у справі докази не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 Джульєтти Василівни відхилити.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: