Справа № 2-2678/15
У Х В А Л А 760/3305/15-ц

20 лютого 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася з позовом, в якому просила встановити режим окремого проживання подружжя між нею та відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві 24.04.2009 року, актовий запис №525, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3000,00 грн. та на утримання позивачки у розмірі одного прожиткового мінімуму.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, т. я. позивачкою не викладені обставин, на підставі яких вона обґрунтовує вимоги щодо встановлення режиму окремого проживання з відповідачем, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, позивачкою не обґрунтована необхідність встановлення розміру аліментів на утримання сина саме у твердій грошовій сумі, яка може виникнути, зокрема у випадку наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі.

Також позивачка, заявляючи вимоги про стягнення аліментів на її утримання на підставі ст. 88 СК України, при цьому не зазначає доказів, які б підтверджували б вказані нею обставини і наявність права у останньої на їх отримання, та не визначає розмір аліментів, які відповідно до закону визначаються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Зазначення вказаних обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які її та/або дитини права, свободи чи інтереси були порушені відповідачем, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Окрім того, позивачкою не в повному обсязі сплачено судовий збір за пред'явлення вимог про встановлення режиму окремого проживання подружжя, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за пред'явлення вимог майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто - 243,60 грн., між тим, позивачкою сплачено тільки 121,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання та стягнення аліментів залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: