Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ВерповськаОлена Володимирівна, відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, в якому просила визнати виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований у реєстрі від 19 жовтня 2014 року за № 8222 згідно з договором іпотеки земельної ділянки, про стягнення із ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 1 500 525 грн 99 коп. та звернення стягнення на земельну ділянку таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати відділ державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції закрити виконавче провадження ВП № 45349541 з виконання зазначеного виконавчого напису.

Позивачка посилалась на те, що 30 травня 2008 року між нею та банком був укладений кредитний договір. 19 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було вчинено виконавчий напис за № 8222 про стягнення з неї на користь відповідача боргу на загальну суму 1 500 525 грн з пропозицією звернути стягнення на земельну ділянку, що є предметом договору іпотеки від 30 травня 2008 року - земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначала, що приватним нотаріусом не враховано, що з дня виникнення права вимоги відповідача минуло більше трьох років, тобто пропущено строк позовної давності.

Крім того, приватний нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності спору між сторонами, хоча вона звернулась до суду з позовом про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними. Позивачка стверджувала, що жодних письмових вимог про усунення порушень не отримувала.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 30 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 35/П/75/2008-840, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 60 тис. дол. США зі сплатою 15,99 % річних строком до 12 травня 2018 року.

Згідно з п. 2.1 договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає з банком договір іпотеки земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

02 вересня 2014 року ПАТ «КБ «Надра» була направлена досудова вимога ОСОБА_3 про повернення боргу за вищевказаним кредитним договором

19 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. було вчинено виконавчий напис за № 8222 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу на загальну суму 1 500 525 грн із пропозицією звернути стягнення на земельну ділянку, що є предметом договору іпотеки від 30 травня 2008 року - земельну ділянку, площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився касаційний суд, виходив із того, що спірний виконавчий напис вчинений нотаріусом із дотриманням вимог законодавства.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до пп. 2.3 п 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18 липня 2014 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 та від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана