Справа № 200/4114/15-ц
провадження № 2/200/1755/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що на підставі укладеного договору № 272182 від 10.01.2014 року та додаткового договору №1 від 24.01.2014 року він є вкладником строкового банківського вкладу (депозиту) "Лояльний" на загальну суму 130 000,00 грн. строком на 460 днів у ПАТ КБ "Фінансова ініціатива". За змістом пунктів 2, 3.4.4., 4.2. основного депозитного договору він має право достроково припинити дію цього договору і отримати суму вкладу і проценти. 15.01.2015 року він подав відповідну письмову заяву про розірвання цього депозитного договору і повернення йому 130 000,00 грн. через касу Дніпропетровського відділення №11, в чому йому було відмовлено з посиланням на те, що рішення про повернення приймають в головному офісі банку в м. Києві і йому буде направлена письмова відповідь, яку він так і не отримав.

Крім того, навмисними діями відповідача йому була заподіяна моральна шкода в зв"язку з відсутністю тривалої можливості користуватися належними йому грошовими коштами, відкладенням з причини цього його одруження, яке було призначене на 07.02.2015 року.

Позивач з урахуванням позову, викладеного у позовній заяві від 14.04.2015 року, просить стягнути з відповідача на його користь належні йому за депозитом 130 000,00 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн.

В судове засідання позивач не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, н допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, в валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору.

Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які вставлені договором.

Як встановлено у судовому засіданні, 10.01.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу № 272182 (вклад "Лояльний"), відповідно до якого позивач передав банку грошову суму в розмірі 40 000,00 грн., з процентною ставкою: з дати 10.01.2014 року - 25% річних, з дати 15.01.2015 року - 3% річних, з датою повернення вкладу 15.04.2015 року.

Пунктом 3.1.3. договору передбачено, що банк зобов"язується зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до п.3.4.3. договору вкладник має право отримати суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення, зазначену у п.2 цього договору.

24.01.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Додатковий договір №1 до Договору банківського вкладу № 272182 від 10.01.2014 року (Вклад Лояльний 370Dх460D UAH), відповідно до якого позивач поповнив свій вклад на суму 90 000,00 грн. і відповідно до п.2 цього договору сума вкладу по договору з дати підписання цього Додаткового договору становить 1300 000,00 грн. Внесення позивачем грошових коштів відповідачеві у вказаній сумі підтверджується відповідними квитанціями, які перебувають в матеріалах справи.

Відповідно до пунктів 2, 3.4.4., 4.2. основного депозитного договору позивач 15.01.2015 року звернувся до відповідача з заявою про розірвання цього депозитного договору і повернення йому 130 000,00 грн. через касу Дніпропетровського відділення №11, в чому йому було відмовлено з посиланням на те, що рішення про повернення приймають в головному офісі банку в м. Києві і йому буде направлена письмова відповідь, яку він так і не отримав, грошові кошти йому повернуті не були.

Не зважаючи на закінчення 15.04.2015 року дії Договору банківського вкладу внесений позивачем вклад у загальній сумі 130 000,00 грн. йому так і не був повернутий.

Зважаючи на те, що вклад за вказаними договором та додатковим договором, який перебуває у відповідача на депозитному рахунку, належить позивачу, він має право вимагати від відповідача його повернення, що відповідає умовам укладеного договору та ст. 41 Конституції України.

Таким чином, в зв»язку з тим, що відповідач взяті на себе зобов»язання по договору не виконав, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу у розмірі 130 000,00 грн.

Разом з цим, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.2. моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03,1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Як вбачається з по»яснень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного банківського договору регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією.

Будь-яких доказів того, що не поверненням відповідачем позивачу грошових коштів по зазначеним договорам створена ситуація, яка могла стати чи стала небезпечною для його життя і здоров»я, суду позивачем не надано, крім того, умовами зазначених Договору банківського вкладу та додаткового договору до нього відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання не передбачено. Зважаючи на наведене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1300,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", і.к. 33299878, на користь ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, грошові кошти за Договором банківського вкладу № 272182 (вклад "Лояльний") від 10.01.2015 року та Додатковим договором №1 до Договору банківського вкладу № 272182 від 10.01.2014 року (Вклад Лояльний 370Dх460D UAH) від 24.01.2014 року в сумі 130 000,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", і.к. 33299878, на користь держави судовий збір у сумі 1300,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди - ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева