Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/644/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Кучерук І.Г.
Провадження № 22-ц/778/3628/15 Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат.

В позові зазначав, що 20.04.2013 року між ним в особі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала у позику гроші в сумі 384800 грн. зі строком виплати боргу до 20 квітня 2014 року. Того ж дня у виконання умов договору позики грошових коштів від 20.04.2013 р. та на підтвердження факту одержання грошей у сумі 384800 грн. ОСОБА_4 була представлена власноручно написана розписка. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 20 квітня 2013 року між ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладений іпотечний договір. Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 р. звернуто стягнення на предмет іпотечного договору, а саме: квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 шляхом продажу предмета іпотеки па прилюдних торгах. За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задоволено грошові вимоги ОСОБА_3 за договором позики грошових коштів, укладеного 20.04.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в сумі 398992,54 грн., що складається з основного боргу в сумі 384800 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості в сумі 9962,63 грн., інфляційних витрат в сумі 4229,91 грн.: стягнуто пропорційно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 за рахунок предмета іпотеки судові витрати в сумі 3654 грн. судового збору. Проте, на сьогоднішній день сума позики за договором від 20.04.2013 р. залишилася неповернутою та складає 384800 грн. Відповідно до умов договору позики від 20.04.2013 р. при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 20 квітня 2014 року) або порушенні термінів сплати щомісячних платежів Позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбаченим чинним законодавством України (у тому числі звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох відсотки неустойки від простроченої суми за кожний день прострочки. Три проценти річних з простроченої суми у розмірі 384800 грн. за період з року по 22.12.2014 року складають 8412,7 грн. Сума позики, що залишилась несплаченою. з урахуванням індексу інфляції за вказаний час прострочення становить 452832,79 грн. Станом на 22.12.2014 року ОСОБА_4 повинна додатково повернути ОСОБА_3, суму трьох процентів річних з простроченої суми у розмірі 8412,70 грн. та інфляційні витрати у розмірі 68032,79 грн., а разом 76445,49 грн. Посилаючись на викладені обставини, просив суд стягнути з майнового поручителя - іпотекодсавця ОСОБА_5 за рахунок предмету іпотеки за іпотечним договором від 20.04.2013 р., на який звернуто стягнення за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 р. додатково за договором позики від 20.04.2013 р. суму заборгованості у розмірі 76445,49 грн., що складається з: 8412.7 грн. - суми трьох відсотків річних; 68032,79 грн. - суми інфляційних витрат, а також стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 764,46 грн. судового збору.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представника апелянт адвоката ОСОБА_7, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотечного договору, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 20.04.2013 року в реєстрі за номером 961, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Вирішено за рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги ОСОБА_3 за договором позики грошових коштів, укладеного 20.04.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в сумі 398992,54 грн., що складається з: основного боргу в сумі 384800 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості в сумі 9962,63 грн., інфляційних витрат в сумі 4229,91 грн., стягнуто судові витрати.

Вказаним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 року встановлено, що ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6, діючого на підставі нотаріально посвідченої довіреності, та ОСОБА_4 укладений нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів. Позикодавець, в особі представника, передав у власність позичальника, а позичальник отримав від позикодавця в особі представника гроші в сумі 384800грн., зі строком виплати боргу до 20 квітня 2014 року. Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно, починаючи з наступного, не пізніше 20 числа кожного місяця у розмірі не менше ніж 10400грн. Останній розрахунок здійснюється позичальником не пізніше 20 квітня 2014 року. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики. За договором позики грошових коштів від 20.04.2013 року на забезпечення виконання умов цього договору сторонами укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права.

Суд правильно послався на ст. 589 ЦК України, за якою в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Суд вірно послався на роз'яснення п.23 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" де сказано, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", ст.1,11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, за яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно іпотечного договору від 20.04.2013 року (п.4) за домовленістю сторін оціночна вартість предмета іпотеки становить 384800 грн. та згідно заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2014 року звернуто стягнення на іпотечну вищевказану квартиру задля задоволення грошових вимог ОСОБА_3 за договором позики грошових коштів, укладеним 20.04.2013 року між останнім та ОСОБА_4 на суму 398992,54 грн.

Суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні, що іпотечний договір від 20.04.2013 року не містить положень щодо можливості стягнення з іпотекодавця, за невиконання основним боржником умов договору позики, додатково заборгованості у вигляді трьох процентів річних та інфляційних витрат.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за ст.546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності відмови у стягненні з майнового поручителя іпотекодавця ОСОБА_5 трьох відсотків річних та інфляційних втрат додатково до суми боргу, визначеної заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2014р. не мають свого підтвердження.

Суд першої інстанції правильно пославшись на вищенаведені норми матеріального права дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність таких позовних вимог законові, оскільки іпотекодавець відповідає за невиконання зобов'язань боржником іпотечним майном, на яке суд вже звернув стягнення і з іпотекодавця не стягується сума, яку завинив боржник позикодавцю. Тому з іпотекодавця не можуть бути стягнуті грошові суми у порядку ст.625 ЦК України.

Вимог про відповідальність позичальника за порушення грошового зобов'язання у відповідності до ст.625 ЦК України позивач не пред'явив.

Доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, які апелянт вбачає у невідповідності ринкової вартості іпотечного майна та зазначеного у рішенні суду обсягу відповідальності іпотекодавця у розмірі 384800грн. є неспроможними.

Вказані доводи не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права.

Ці доводи суперечать умовам іпотечного договору від 20.04.2013р., яким за домовленістю сторін оціночна вартість предмету іпотеки визначена у розмірі 384800грн.

Питання визначення вартості іпотечного майна у порядку виконання заочного рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.06.2014 року, яким звернуто стягнення на іпотечну вищевказану квартиру задля задоволення грошових вимог ОСОБА_3 за договором позики грошових коштів, укладеним 20.04.2013 року між останнім та ОСОБА_4 на суму 398992,54 грн., не впливає на вирішення питання щодо законності оскарженого рішення, оскільки не входить до визначеного ст.179 ЦПК України предмету доказування у даній справі.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 16 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: