22-ц/775/897/2015(м)
Категорія 39 Головуючий у 1-й інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів Лісового О.О., Ткаченко Т.Б.

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Рибинської сільської ради про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 19 грудня 2014 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до Рибинської сільської ради про визнання права власності.

Визнано, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, загальною площею 38,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, що залишився після смерті ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль ВАЗ 210934-20, державний номер НОМЕР_1, який належав померлому ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 27 червня 2008 року.

Ухвалою цього ж суду від 30 червня 2015 року залишена без задоволення заява ОСОБА_2 про перегляд рішення за новоявленими обставинами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, розподілити судові витрати.

Зокрема вказує, що є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_5 Крім неї, спадкоємцями є дружина померлого - позивач у справі ОСОБА_3 та його неповнолітній син ОСОБА_6, 2012 року народження. Позивач суду не повідомила про те, що у померлого є діти. Заповіт батько не складав, тому, відповідно ст. 1267 ЦК України, вона має право на 1/3 частину спадкового майна. Спадкове майно складається із житлового будинку в с.Рибинське та автомобіля ВАЗ 210934-20, на які правовстановлюючі документи знаходяться у позивача ОСОБА_3, але до нотаріальної контори остання не зверталася. Тому, коли апелянт звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено. Крім того, позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно до перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Вважає, що прийняте судом першої інстанції рішення порушує її права на спадок.

Згідно листа прокуратури Донецької області від 18 серпня 2015 року (5866/15(м) органи прокуратури не здійснювали ініціативний вступ у розгляд даної справи та не були присутні у судовому засіданні. Про участь прокуратури у судовому рішенні зазначено помилково. У зв'язку з цим апеляційну скаргу ОСОБА_2 просили розглянути без участі прокуратури.

Апелянт ОСОБА_2 та представник відповідача Рибинської сільської ради в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Сільська рада просить винести рішення з урахуванням інтересів спадкоємця ОСОБА_2 (№№ 5861/15(м), 5850/15(м) від 18 серпня 2015 року).

Позивач ОСОБА_3, будучи повідомленою про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки та телефонограми, зареєстрованої в журналі телефонограм 11 серпня 2015 року за №2066, в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надала.

За таких підстав апеляційний суд, відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянув справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Згідно ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_5, про що 24 жовтня 2014 року Рибинською сільською радою Волноваського району було зроблено актовий запис № 34.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, загальною площею 38,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, належного спадкодавцю на підставі договору дарування від 16 серпня 2000 року, та автомобіля ВАЗ 210934-20, державний номер НОМЕР_1, належного на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 27 червня 2008 року.

Згідно свідоцтва про шлюб позивач ОСОБА_3. перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_5 з 02 грудня 2011 року, про що виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району зроблено відповідний актовий запис за № 87.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав, загальний перелік яких визначений у ст.16 ЦК України, розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування ОСОБА_3 вказувала на те, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталася, але відповідно до ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття постійно проживала із спадкодавцем.

За змістом ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, не визначився з характером спірних правовідносин, не з'ясував які саме права позивача порушено, формально пославшись на положення ст.ст. 328, 1268, 1270 ЦК України не навів фактів на підтвердження доводів позивача. Більш того, розглянув справу щодо спадкового майна через півтора місяця з часу відкриття спадщини без з'ясування наявності чи відсутності спадкової справи, заповіту, без встановлення кола спадкоємців.

Також, вирішуючи спір, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, оскільки позивачем не заявлялися вимоги про визнання такою, що фактично прийняла спадщину.

Підсумовуючи викладене, рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_3, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 19 грудня 2014 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_3 до Рибинської сільської ради про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2 виданий 10 січня 2012 року Волноваським ГУМВС в Донецькій області, ІНН НОМЕР_3, зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2, проживаючої за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: