Справа № 461/6923/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/7179/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Мусіної Т.Г.

суддів Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря Фейір К.О.

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5

представника третьої особи Управління природних ресурсів та

регулювання земельних відносин ОСОБА_4 міської ради

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 комунальне підприємство «Снопківське», Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин ОСОБА_4 міської ради, про визнання недійсною і скасування ухвали,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 комунальне підприємство «Снопківське», Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин ОСОБА_4 міської ради, про визнання недійсною і скасування ухвали ОСОБА_4 міської ради № 1565 7-ої сесії 6-го скликання від 24 травня 2012 року «Про затвердження громадянам технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» в частині передачі ОСОБА_6 в оренду строком на 5 років земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 1042 кв.м. у межах червоних ліній вилиці по вул. Кримська, 71-г у м. Львові.

Свій позов обґрунтовував тим, що він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Під його житловим будинком знаходиться земельна ділянка площею 0,10 га, якою він та його сімя користується понад 30 років. У зв'язку з цим він звернувся до ОСОБА_4 міської ради з проханням передати йому у приватну власність дану земельну ділянку. Проте йому було повідомлено про те, що частина земельної ділянки передана в оренду відповідачу ОСОБА_6 строком на 5 років на підставі акту обстеження земельної ділянки від 21 листопада 2011 року, затвердженого директором ЛКП «Снопківське». Вважає, що ОСОБА_4 міською радою прийнято рішення, яке порушує його права. Посилаючись на вказане, просив задовольнити його позов.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі зазначає, що його родина відкрито та безперервно користується спірною земельною ділянкою протягом 30 років, тому він має право на безоплатну передачу вказаної земельної ділянки у його власність. Також зазначає, що будинок відповідачки ОСОБА_6 знаходиться за межами червоних ліній, відповідачці надали в оренду земельну ділянку, на якій стоїть її будинок, частину земельної ділянки, яку займає рів та частину земельної ділянки позивача, чим було порушено його права. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_4 міська рада вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст.. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є Ухвала № 1565 7-ої сесії 6-го скликання від 24.05.2012р. ОСОБА_4 міської ради «Про затвердження громадянам технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» відповідно до якої, гр.. ОСОБА_6 власниці будинку № 71-г по вул. Кримській у м.Львові, набутого на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2010р., надано у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. та в оренду земельну ділянку площею 1042 кв.м. для обслуговування житлового будинку у межах червоних ліній строком на 5 років.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування вказаної ухвали № 1565 від 24.05.2012р. суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що правові підстави для цього відсутні, оскільки права ОСОБА_2 не порушені.

Згідно ст. 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

Із змісту ст. 116 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.. 13 Земельного кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпоряджання землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Земельні ділянки, що передані у власність та в оренду гр. ОСОБА_6 належать до земель міста, що не надані у власність або користування, що підтверджується довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, виданої відділом Дерземагенства у м. Львові від 28.03.2014р.

Прийняттю оспорюваної ухвали передували ухвала сесії № 181 від 27.01.2011р. «Про надання дозволу ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою» та належним чином розроблена ОСОБА_4 регіональною філією «Центр Державного земельного кадастру» технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Згідно акту встановлення та узгодження меж землекористування по вул. Кримській № 71-г земельна ділянка надана ОСОБА_6 у власність та в оренду загальною площею 0,2042 га взагалі не межує із земельною ділянкою, на якій розташований буд. № 77 по вул. Кримській, що належить ОСОБА_2, а межує із землями міста та суміжним землекористувачем ОСОБА_7 по вул. Кримській, 71-в (а.с. 94-96).

Таким чином оспорювана позивачем ухвала прийнята сесією ОСОБА_4 міської ради в межах її компетенції як повноважним органом та з дотриманням встановленої законом процедури.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2 набув право власності на житловий двохкімнатний будинок загальною площею 37,1 кв.м. по вул. Кримській 77 у м.Львові на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 листопада 2013р. після смерті його матері ОСОБА_8, якій належав вказаний будинок на підставі договору міни, посвідченого Сьомою ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою 20.07.1973р. (а.с. 4).

Таким на час прийняття оспорюваної ухвали ОСОБА_2 не був власником буд. № 77 по вул. Кримській у м. Львові і відповідно не набув належним юридичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований буд. № 77.

Відповідно до довідки відділу Держземагенства у м. Львові від 28.03.2014р. № 40/01-14/1555 згідно земельно-кадастрових даних (згідно представленого плану земельної ділянки) в користуванні гр. ОСОБА_8 знаходилась земельна ділянка площею 0,0270 га без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування, а решта площі відноситься до земель міста, що не надані власність або користування, що підтверджується рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 06.02.1998р. № 51 «Про інвентаризацію земель м. Львова (а.с. 12).

Попередній власник будинку ОСОБА_8 не зверталась із заявами про визначення площі земельної ділянки за будинком № 77 та приватизацію земельної ділянки.

Таким чином ОСОБА_4 міська рада вправі була розпорядитись частиною земельної ділянки комунальної власності в користь ОСОБА_6

На час набуття у 1973р. гр. ОСОБА_8 права власності на будинок по вул. Кримській №77 у м.Львові діяв Земельний кодекс Української РСР від 08.07.1970р. стаття 90 якого передбачала, що на землях міста при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною, розмір якої міг бути зменшеним відповідно до положень ч.3 ст. 90 Земельного кодексу УРСР до розмірів передбачених в ст. 88 цього Кодексу від 0,03 до 0,06 га з врахуванням місцевих умов незалежно від кількості членів сімї.

Доказів про те, що з часу набуття гр. ОСОБА_8 права власності на будинок № 77 по вул. Кримській у м. Львові органами влади приймались рішення на підставі чинних Земельних кодексів про надання їй в користування присадибної земельної ділянки у будь-яких розмірах, і зокрема, збільшення її до площі 11 443 кв.м., на яку посилається позивач ОСОБА_2 і яка відображена на схем-плані земельної ділянки буд. № 77 по вул. Кримській у м. Львові як площа фактичного користування (а.с. 7), суду не надано.

Доводи позивача в позовній заяві та в апеляційній скарзі про те, що право користування вказаною земельною ділянкою виникло на підставі ст.. 119 ЗК України за набувальною давністю, тому оскаржуваною ухвалою порушені його права, не заслуговують на увагу.

Положення ст.. 199 Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2002р. щодо набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю можуть застосовуватись лише з 01 січня 2017р. відповідно до п.1 розділу ІХ Прикінцеві положення Земельного кодексу України, та в порядку, передбаченому ст. 119 Земельного кодексу України.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

ОСОБА_9