У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа № 2-826, виданого 26 листопада 2003 року Тиврівським районним судом Вінницької області, з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягуються аліменти у розмірі ј частини заробітку щомісячно. Дочка має талант до малювання, неодноразово займала призові місця в конкурсах художньої творчості та з 01 вересня 2012 року була зарахована до Вінницької дитячої художньої школи Вінницької міської ради до групи самоокупності, а з 01 вересня 2013 року переведена на госпрозрахункову форму оплати вартості навчання. Місячний розмір вартості навчання встановлений в сумі 150 грн щомісячно, а тому загальна сума додаткових витрат, що викликані особливими обставинами та здібностями дитини становить 1 500 грн, з яких 1 050 грн вже понесені нею, а 450 грн мають відшкодуватись відповідачем наперед. Крім того, в період з 17 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року дитина проходила курс корекції зору в медичному центрі «ОПТИМАЛ», вартість якого склала 1 000 грн, повторно курс корекції зору дитина пройшла безкоштовно в міській лікарні «Центр матері та дитини» в період з 11 серпня 2014 року по 02 вересня 2014 року, а тому загальна сума додаткових витрат, що викликані потребою корекції зору становить 1 000 грн. Також, сім'я має статус багатодітної і позивач не має можливості в повному обсязі оплачувати додаткові витрати на утримання дитини, при цьому відповідач займається власною підприємницькою діяльністю, інших дітей не має, а тому позивач просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 1 250 грн, як відшкодування половини вартості додаткових витрат, шляхом перерахування їх на картковий рахунок НОМЕР_1, який відкритий на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1 250 грн, як відшкодування додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, розвитком здібностей та вартості проведеної корекції зору неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом перерахування їх на картковий рахунок НОМЕР_1, який відкритий на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2015 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі досліджених у справі доказів, обґрунтовано дійшов висновку, що загальна вартість додаткових витрат на дитину становить 2 500 грн, з яких 1 500 грн - витрат, пов'язаних із розвитком здібностей дитини та 1 000 грн - витрат, пов'язаних із проходження дитиною лікування і з урахуванням рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов