печерський районний суд міста києва
Справа № 757/42/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Козак О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації, просив зобов'язати відповідача спростувати перед Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією поширені нею шляхом пояснення від 29.02.2012 року та заяви від 2.09.2013 року недостовірні відомості:

- сексуального характеру з боку позивача до неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- перешкоджання з боку позивача забезпеченню здобуття дітьми ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 повної загальної середньої освіти, перешкоджання нормальному розвитку дітей, щодо їх психічного травмування, створення з боку позивача реальної небезпеки для їх життя та здоров'я, застосування до дітей фізичної сили;

- щодо змови між позивачем та членами опікунської ради, представниками адміністрації СШ № 78, класною керівницею доньки, щодо тиску з їх боку на дітей;

- щодо того, що з позивачем неможливо досягти домовленості про спосіб його участі в утриманні неповнолітніх сина та доньки, і що він уникає спілкування на тему можливості одержання від нього будь-якої допомоги на утримання дітей, а саме: грошової, речової та іншої матеріального характеру;

- що позивач усувався від виконання обов'язків, та покинув батька без догляду і допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що поширена у такий спосіб відповідачем інформація не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки створює враження про позивача, як особи, котра не виконує свої батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей, та обов'язків щодо піклування про свого батька.

У судовому засіданні позивач та його представник змінили позовні вимоги (а.с. 159-163), просили:

- зобов'язати ОСОБА_3, шляхом відкликання, спростувати Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією недостовірні відомості, які надані нею у наступних документах:

«Пояснення на заяву ОСОБА_1 СО № 272074 від 15.12.2011 року щодо визначення регламенту зустрічі з дітьми ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3» без дати та підпису:

На першому листі пояснення:

перший абзац, третій підпункт «- перешкоджає забезпеченню здобуття дітьми повної загальної середньої освіти (систематично не оплачує школу, не приймає участі у покупці книжок, зошитів, атласів, карт, канцелярських виробів, форми, необхідної верхньої одежі, колгот та іншого; не цікавиться успішністю дітей, не відвідує батьківські збори; ініціює безпідставні зустрічі з дітьми під час навчального процесу у школі, що призводить до запізненню дітей на уроки чи пропуску уроків)».

На другому листі пояснення: перший абзац, перший підпункт «- під час спілкування батька з дітьми він неодноразово створював реальну небезпеку для їх життя та здоров'я...», третій абзац, перший підпункт «- підбурював дітей до бродяжництва...»; третій абзац, третій підпункт «- мала місце неадекватна поведінка батька під час зустрічі АДРЕСА_1 сексуального характеру по відношенню до доньки 10,5 років у вигляді примушування її до «масажу» ніг, спини; спроби «ночування» разом у одному ліжку; намагання приймати участь у гігієнічних процедурах (купанні) доньки, а також зафіксована жорстка поведінка по відношенню до нашого малолітнього сина, що вступився за свою сестричку.».

На третьому листі пояснення: третій абзац «Стосунки ОСОБА_1 з його батьками аналогічні до його стосунків відносно його дітей.»;

ОСОБА_1 усунувся від виконання своїх обов'язків перед батьком і після госпіталізації батька з'являвся епізодично».

Заява від 07.02.2013 року на ім'я Голови Печерської районної у місті Києві державної адміністрації Федоренка O.A., зареєстрована у службі у справах дітей 09.2013 року:

На першому листі заяви:

Другий абзац «Повідомляю, що батько дітей ОСОБА_1 систематично порушує рішення опікунської ради стосовно визначення його участі у вихованні дітей №111 від 03.03.2012 та періодично ухиляється від сплати аліментів. Також, батько дітей продовжує перешкоджати виїзду дітей за кордон (не дає свого дозволу на виїзд)».

На другому листі заяви, пункт 2:

«продовжує залякування дітей, говорячи що він дізнався про їх свідчення, що були надані дітьми опікунській раді і тепер з цим «розбереться»;

пункт 3:

«продовжується неадекватна поведінка батька по відношенню до доньки...».

На третьому листі заяви:

Перший абзац, третій підпункт «- залякує, якщо вона не погодиться на його пропозиції добровільно, то він примусить її жити разом з ним через опікунську раду, де він нібито про все вже домовився»,

« - спілкування з донькою виглядає як переслідування її з його сторони»;

пункт 4:

«під час навчання дітей, продовжував і продовжує візити в школу під час занять, викликав їх з уроків та зривав учбовий процес.»

На четвертому листі заяви:

«Батько запевнив дітей, що адміністрація школи та класна керівниця доньки з ним у змові та будуть шляхом заниження оцінок та авторитету серед однолітків, примушувати її виконувати його бажання (у тому числі відвідування батька донькою таємно, не ставлячи до відома мене та інших членів родини)».

На п'ятому листі заяви:

Перший абзац «особливу увагу у вигляді нав'язливих візитів, примушування до зустрічі та телефонних дзвінків понад 20-22 рази під час уроків у школі батько приділяє виключно моїй доньці. Подібна поведінка виникла у батька у період її статевого дозрівання (до цього часу батько не приймав ніякої участі у піклуванні) та носять характер тероризування та переслідування. Подібна поведінка батька та його перебування на території школи під час учбового процесу, на мою думку є неприйнятною не тільки для моєї доньки, але і для інших дівчат-підлітків, що навчаються у школі.».

Відповідач та її представники позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення (а.с. 65-71). Зазначили, що поширення про позивача інформація за соєю природою було реалізацією ОСОБА_3 свого конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, а тому інформація, висловлена у поясненнях та заяві не підлягає спростуванню.

Допитана як свідок ОСОБА_9 підтвердила суду, що позивач належним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношення до неповнолітніх та дітей та обов'язки щодо утримання своїх непрацездатних батьків.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідка ОСОБА_9 та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

За правилами ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судом встановлено, що від відповідача ОСОБА_3 на адресу Печерської районної у місті Києві державної адміністрації відносно позивача ОСОБА_1 надійшли такі документи:

1. «Пояснення на заяву ОСОБА_1 СО № 272074 від 15.12.2011 року щодо визначення регламенту зустрічі з дітьми ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3» без дати та підпису (а.с. 8-11), у котрих зазначено:

- на першому листі пояснення:

перший абзац, третій підпункт «- перешкоджає забезпеченню здобуття дітьми повної загальної середньої освіти (систематично не оплачує школу, не приймає участі у покупці книжок, зошитів, атласів, карт, канцелярських виробів, форми, необхідної верхньої одежі, колгот та іншого; не цікавиться успішністю дітей, не відвідує батьківські збори; ініціює безпідставні зустрічі з дітьми під час навчального процесу у школі, що призводить до запізненню дітей на уроки чи пропуску уроків)»;

- на другому листі пояснення: перший абзац, перший підпункт «- під час спілкування батька з дітьми він неодноразово створював реальну небезпеку для їх життя та здоров'я...», третій абзац, перший підпункт «- підбурював дітей до бродяжництва...»; третій абзац, третій підпункт «- мала місце неадекватна поведінка батька під час зустрічі АДРЕСА_1 сексуального характеру по відношенню до доньки 10,5 років у вигляді примушування її до «масажу» ніг, спини; спроби «ночування» разом у одному ліжку; намагання приймати участь у гігієнічних процедурах (купанні) доньки, а також зафіксована жорстка поведінка по відношенню до нашого малолітнього сина, що вступився за свою сестричку.».

- на третьому листі пояснення: третій абзац «Стосунки ОСОБА_1 з його батьками аналогічні до його стосунків відносно його дітей.»;

ОСОБА_1 усунувся від виконання своїх обов'язків перед батьком і після госпіталізації батька з'являвся епізодично».

2. заява від 07.02.2013 року на ім'я Голови Печерської районної у місті Києві державної адміністрації Федоренка O.A., яка зареєстрована у службі у справах дітей 09.2013 року (а.с. 12-16), у котрій зазначено:

- на першому листі заяви:

Другий абзац «Повідомляю, що батько дітей ОСОБА_1 систематично порушує рішення опікунської ради стосовно визначення його участі у вихованні дітей №111 від 03.03.2012 та періодично ухиляється від сплати аліментів. Також, батько дітей продовжує перешкоджати виїзду дітей за кордон (не дає свого дозволу на виїзд)».

- на другому листі заяви, пункт 2:

«продовжує залякування дітей, говорячи що він дізнався про їх свідчення, що були надані дітьми опікунській раді і тепер з цим «розбереться»;

пункт 3:

«продовжується неадекватна поведінка батька по відношенню до доньки...».

- на третьому листі заяви:

Перший абзац, третій підпункт «- залякує, якщо вона не погодиться на його пропозиції добровільно, то він примусить її жити разом з ним через опікунську раду, де він нібито про все вже домовився»,

« - спілкування з донькою виглядає як переслідування її з його сторони»;

пункт 4:

«під час навчання дітей, продовжував і продовжує візити в школу під час занять, викликав їх з уроків та зривав учбовий процес.»

- на четвертому листі заяви:

«Батько запевнив дітей, що адміністрація школи та класна керівниця доньки з ним у змові та будуть шляхом заниження оцінок та авторитету серед однолітків, примушувати її виконувати його бажання (у тому числі відвідування батька донькою таємно, не ставлячи до відома мене та інших членів родини)».

- на п'ятому листі заяви:

Перший абзац «особливу увагу у вигляді нав'язливих візитів, примушування до зустрічі та телефонних дзвінків понад 20-22 рази під час уроків у школі батько приділяє виключно моїй доньці. Подібна поведінка виникла у батька у період її статевого дозрівання (до цього часу батько не приймав ніякої участі у піклуванні) та носять характер тероризування та переслідування. Подібна поведінка батька та його перебування на території школи під час учбового процесу, на мою думку є неприйнятною не тільки для моєї доньки, але і для інших дівчат-підлітків, що навчаються у школі».

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації (п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

З матеріалів справи вбачається, що пояснення ОСОБА_3 подавались до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації з приводу розгляду на заяви ОСОБА_1 СО № 272074 від 15.12.2011 року щодо визначення регламенту зустрічі з дітьми ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3» без дати та підпису (а.с. 8-11).

На підставі розгляду заяви ОСОБА_1 щодо визначення регламенту зустрічі з дітьми Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією прийнято Розпорядження № 111 від 29 лютого 2012 року, котрим визначено участь позивача ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей та встановлено дні та місце зустрічі батька з дітьми (а.с. 99). У Розпорядженні зазначено, що воно приймалось на підставі думки дітей, та діючи в інтересах дітей, з урахуванням положень ст. 141, 153, 157, 158 Сімейного кодексу України та відповідно до пропозицій комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 4 від 21.02.2012 року).

Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2012 року у справі № 2-778/12 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей з урахуванням матеріального становища відповідача, наявності у нього непрацездатних батьків (а.с. 73).

Заява від 07.02.2013 року відповідача ОСОБА_3 на ім'я Голови Печерської районної у місті Києві державної адміністрації Федоренка O.A., яка зареєстрована у службі у справах дітей 09.2013 року, подавалась з приводу розгляду заяви позивача ОСОБА_1, котрий звернувся до Служби у справах дітей із заявою про визначення участі у виховання дітей та регламенту зустрічі з неповнолітніми дітьми, які проживають окремо.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача та її представника, що звернення ОСОБА_3 з поясненнями та заявою до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей є одним із способів захисту інтересів неповнолітніх дітей та не можуть розцінюватись як поширення інформації відповідно до положень ст. 40 Конституції України, оскільки мала місце реалізація ОСОБА_3 свого конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

За таких обставин, така інформація не може бути судом визнана як недостовірна інформація відповідно до положень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У зв'язку з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем йому не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 297, 277 ЦК України, ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Батрин