У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Сербіна Н. Г., розглянувши матеріали заяви Державного підприємство завод «Генератор» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за житлово- комунальні послуги в розмірі 28 761,81 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство завод «Генератор» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу за спожиті комунальні послуги та обслуговування будинків та судового збору з ОСОБА_1

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦПК України).

П. 13 цієї ж Постанови визначає, що заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Із вимог заявника і обставин, на яких вони ґрунтуються, вбачається спір про право.

Так, із довідки форми № 3, яку було надано заявником, вбачається, що боржник, до якого пред'являється вимога дійсно зареєстрований і проживає за вказаною адресою, є власником ? частини квартири 24 будинку 99/1, корп..1 по вул. Фрунзе в м.києві.

Крім того, відповідно до вищевказаної довідки, в даній квартирі зареєстрований та проживає також ОСОБА_2, який також є власником ? частини квартири, однак вимога пред'явлена лише до ОСОБА_1.

Заявником не зазначено в заяві період заборгованості.

У розрахунку заборгованості борг зазначено з січня 2012 р., що виходить за межі позовної давності.

Крім того, заявником не було надано тарифи, відповідно до яких нараховувалася заборгованість.

Тому вважаю за необхідне відмовити ДП завод «Генератор» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги та обслуговування будинків з ОСОБА_1.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

ст. 101 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Державному підприємству завод «Генератор» відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН. Г. Сербіна