Справа № 645/8280/15-ц
Провадження № 2/645/395/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 січня 2015 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

секретар судового засідання Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

ОСОБА_4

про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому з урахуванням доповнень, прийнятих судом до розгляду, просили суд:

- встановити факт родинних відносин, визнати, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6, яка померла 23.05.1992 року, на 5/16 частку житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, № 97, на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ. Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ. К; огорожа №№ 1-2;

- визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_7, який помер 20.01.2004 року, на 7/16 частку житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, № 97, на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ.Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ.К; огорожа №№ 1-2.

В обґрунтування позову посилається на те, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків вул. Немишлянська № 97, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстрований на праві спільної часткової власності за: ОСОБА_5 - 1/2 частка на підставі дублікату свідоцтва про право власності р № 2-3213 від 07.10.1964 року 3-ї Харківської державної нотаріальної контори (далі 3-ї ХДНК), виданого Харківським обласним державним нотаріальним архівом (далі - ХОДНА) 24.10.2003 року р. № 1-470, державну реєстрацію проведено 14.06.2004 року, та 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, р. № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року; ОСОБА_7 - 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину реєстраційний № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року; ОСОБА_4 - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 1- 458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року; ОСОБА_3 - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 1-458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року; ОСОБА_1 - 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 296 від 26.07.2011 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію здійснено 22.08.2011 року.

Фактично домоволодіння № 97 по вул. Немишлянська в м. Харкові, належало на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

ОСОБА_8 помер 06.11.1935 року. Після його смерті в домоволодінні залишились проживати, дружина ОСОБА_5 з дітьми ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які успадкували його 1/2 частку в рівних частках по 1/8 кожен, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину р. № 2-3215 3-ї ХДНК від 07.10.1964 року.

08 жовтня 1973 року померла ОСОБА_5, яка на день смерті проживала за вищевказаною адресою. Заповіту ОСОБА_5 не залишила, спадкоємцями першої черги за законом були її діти: ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Спадкове майно ОСОБА_5, яке складалось з 5/8 (1/2 частка дружини у спільному майні + 1/8 частка спадкового майна) часток житлового будинку з надвірними будівлями, фактично прийняли її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_10, які проживали за вказаною адресою, та вступили в управління та володіння майном. Однак свої спадкові права останні нотаріально не оформили. ОСОБА_11 спадщину не прийняв, на дату смерті спадкодавця проживав окремо за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, буд. 97-А.

Таким чином, позивачі наголосили, що частки вказаного домоволодіння розподілилися наступним чином: (5/8:2 = 5/16; 5/16 + 2/16(1/8) = 7/16), частка ОСОБА_6 - 7/16; частка ОСОБА_7 - 7/16; частка ОСОБА_9 - 2/16 (1/8).

23 травня 1992 року померла ОСОБА_6, яка за життя залишила заповіт, посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 13.05.1992 року, зареєстровано в реєстрі за № 2-3998, яким заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 (1 позивач), яка після відкриття спадщини звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та 26 липня 2011 року їй було видано Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер 1-296 на 1/8 частки житлового будинку № 97 з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, вул. Немишлянська.

27 липня 1999 року помер ОСОБА_11. Його майно (1/8 частку домоволодіння) успадкували його діти ОСОБА_4 1/16 частку, та ОСОБА_3 -1/16 частку.

20 січня 2004 року помер ОСОБА_10, який за життя заповів все своє майно ОСОБА_2 (2 позивачу), яка після відкриття спадщини подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, тобто прийняла спадщину.

За таких обставин, позивачі вважають, що частки вказаного домоволодіння розподілилися наступним чином: ОСОБА_1 - 7/16; ОСОБА_2 - 7/16; ОСОБА_3 -1/16; ОСОБА_4 -1/16.

14 липня 2015 року позивачі звернулись до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявами: про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері ОСОБА_6 померлої 23.05.1992 року на 5/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою; про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7, який помер 20.01.2004 року, на 7/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою.

Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам відмовлено, у зв'язку з відсутністю (втратою) оригіналу правовстановлюючого документа на 1/2 частку домоволодіння за ОСОБА_5 - дубліката свідоцтва про право власності реєстраційний № 2-3213 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, який виданий 24.10.2003 року ХОДНА, реєстраційний № 1-470, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 40564954 від 14.07.2015 року.

Посилаючись на те, що втрата оригіналу документа на право власності спадкодавця, позбавляє позивачів можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог закону, тобто право власності на спадкове майно - офіційно не визнається, вони звернулись до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_12, який діє на підставі довіреностей, в судовому засіданні підтримали уточнений позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Перший відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні визнала в повному обсязі позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, та не заперечувала проти його задоволення.

Другий відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення першого позивача, представника позивачів, першого відповідача, допитавши свідка, суд встановив наступне.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 40564954 від 14.07.2015 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Немишлянська, 97 у м. Харкові, зареєстровано за наступними особами:

- ОСОБА_5 - 1/2 частка на підставі дублікату свідоцтва про право власності р № 2-3213 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого ХОДНА 24.10.2003 року р. № 1-470, державну реєстрацію проведено 14.06.2004 року, та 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, р. № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року;

- ОСОБА_7 - 1/8 частка на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину реєстраційний № 2-3215 від 07.10.1964 року 3-ї ХДНК, виданого 06.10.2003 року ХОДНА, р № 1-411, державну реєстрацію проведено 29.10.2003 року;

- ОСОБА_4 - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 1- 458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року;

- ОСОБА_3 - 1/16 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р. № 1-458 від 30.06.2004 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію проведено 15.07.2004 року; ОСОБА_1 - 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину р № 296 від 26.07.2011 року 12-ї ХДНК, державну реєстрацію здійснено 22.08.2011 року.

Відповідно до вказаної інформаційної довідки та технічного паспорту, вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ. Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ. К; огорожа №№ 1-2.

Домоволодіння № 97 по вул. Немишлянська в м. Харкові, належало на праві спільної часткової власності подружжю ОСОБА_8 та ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом на право власності на домоволодіння від 01.03.1955 року № 16, виданим Житлоуправлінням виконавчого комітету Сталінської районної ради депутатів трудящихся, та Свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя р № 2-3213, 3-ї ХДНК від 07.10.1964 року, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 47, 48).

ОСОБА_8 помер 06.11.1935 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/2 частка домоволодіння по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину № 2-3215, виданого 3-ю ХДНК від 07.10.1964 року, копія якого міститься у матеріалах справи, вказане майно успадкували в рівних частках (по 1/8) кожний: дружина спадкодавця ОСОБА_5, та діти спадкодавця ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 49).

08 жовтня 1973 року померла ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 ІІ-ВЛ № 411989, виданим Харківським міським відділом ЗАЦС 06.05.1982 року, актовий запис N2 7634 від 08.10.1973 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 50).

Після її смерті відкрилась спадщина на 5/8 (1/2 у праві спільної власності майна подружжя та 1/8 спадкового майна) часток житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові.

Судом встановлено, що заповіту ОСОБА_5 не залишила.

Згідно з пунктами 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу 2004 року», положення зазначеного кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли до набрання чинності кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

За змістом пункту 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК Української РСР).

За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_5, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК Української РСР.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

За ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_5 її діти ОСОБА_6 та ОСОБА_10, які є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину після померлої, оскільки вступили в управління та володіння майном, фактично проживаючи у домоволодінні по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові, що підтверджується записами в будинковій книзі (а.с. 155-163).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 спадкові права після смерті ОСОБА_5 нотаріально не оформили.

Згідно з листом Харківського обласного державного нотаріального архіву (вих.. № 1153/2-03 від 21.10.2003 року, після смерті ОСОБА_5, померлої 08.10.1973 року, яка постійно мешкала в м. Харкові, вул. Немишлянська, буд. 97, спадкова справа не заводилась, ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття спадщини, про відмову від спадщини та про видачу свідоцтв про право а спадщину до Третьої, Одинадцятої, Дванадцятої Харківських державних нотаріальних контор не звертався (а.с. 115).

Син спадкодавця ОСОБА_11 спадщину не прийняв, оскільки на дату смерті ОСОБА_5 проживав окремо за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, буд. 97- А, що підтверджується записами в будинковій книзі.

Отже, частки домоволодіння по вул. Немишлянській, буд. 97 у м. Харкові, після смерті ОСОБА_5 розподілилися наступним чином: (5/8:2 = 5/16; 5/16 + 2/16(1/8) = 7/16), тобто частка ОСОБА_6 складала 7/16; частка ОСОБА_7 - 7/16; частка ОСОБА_9 - 2/16 (1/8).

23 травня 1992 року померла ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 ІV-ВЛ № 333734, виданим Харківським міським відділом РАЦС 23.05.1992 року, актовий запис 7327 від 23.05.1992 року (а.с. 98).

ОСОБА_6 залишила заповіт, посвідчений Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 13.05.1992 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-3998, яким заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 (а.с. 103).

Родинні відносини ОСОБА_6 та ОСОБА_1 підтверджені Свідоцтвом про народження ОСОБА_14 ОСОБА_13 1-ВЛ № 123526, актовий запис № 915, в якому матірю вказана ОСОБА_6, а також Записом акту укладення шлюбу № 79 від 17.08.1985 року, згідно з яким ОСОБА_14 присвоєно прізвище ОСОБА_1 (а.с. 104, 106).

Судом встановлено, що після відкриття спадщини ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто прийняла спадкове майно відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР.

26 липня 2011 року Дванадцятою ХДНК видано ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстраційний номер 1-296, відповідно до якого спадкове майно складається з 1/8 частки житлового будинку № 97 з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові, вул. Немишлянська (а.с. 122).

Проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, померлої 23.05.1992 року, на 5/16 частини житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, їй було відмовлено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії завідувача Дванадцятої ХДНК ОСОБА_15 від 14.07.2015 року вих. № 2177/02-31 з посиланням на те, що ОСОБА_1 не надано усіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 10).

27 липня 1999 року помер ОСОБА_11, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 І-ВЛ № 193708, виданим Харківським міським відділом РАЦС 27 липня 1999 року, актовий запис N 2050, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 126).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, у тому числі, входила 1/8 частка житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Немишлянській, 97 у м. Харкові.

Його майно (1/8 частку домоволодіння) успадкували його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках по 1/16 кожній, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 13.06.2004 року Дванадцятою ХДНК, реєстраційний номер 1-458, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 137).

20 січня 2004 року помер ОСОБА_10, що підтверджується Свідоцтвом про смерть ОСОБА_13 І-ВЛ № 437770, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції 21.01.2004 року, актовий запис № 747 від 21.01.2004 року (а.с. 46).

За життя ОСОБА_10 заповів все своє майно ОСОБА_2. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК ОСОБА_16 24.01.2003 року реєстраційний № 5-14 (а.с. 144).

Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

15 березня 2004 року ОСОБА_2 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7, тобто прийняла спадщину відповідно до ст.ст. 1269,1270 ЦК України.

Судом встановлено, що 14 липня 2015 року позивачі звернулись до Дванадцятої ХДНК із заявами: ОСОБА_1 - про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом матері ОСОБА_6 померлої 23.05.1992 року на 5/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою, та ОСОБА_2 - про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7, який помер 20.01.2004 року, на 7/16 часток житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії завідувача Дванадцятої ХДНК ОСОБА_15 від 14.07.2015 року вих. № 2178/02-31, ОСОБА_2 відмовлено у видачі на її імя Свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7, померлого 20.01.2004 року, на 7/16 частини житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97 (а.с. 11).

Зі змісту вищевказаної Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної від 14.07.2015 року за вих. № 2178/02-31, вбачається, що 1/8 частина житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97 належить особисто ОСОБА_7, померлому 20.01.2014 року, а 5/8 частин - ОСОБА_5, яка померла 08.10.1973 року (1/2 частина та 1/8 частина на підставі різних правовстановлюючих документів), спадщину після якої фактично прийняли її діти (вступили в управління та володіння спадковим майном згідно ст. 549 ЦК України від 1963 року): ОСОБА_6, яка померла 23.05.1992 року та ОСОБА_10, який помер 20.01.2004 року. Таким чином, ОСОБА_10, померлому 20.01.2004 року, належить право власності на 7/16 частину вищевказаного житлового будинку (1/8+5/16). Проте, у звязку з тим, що ОСОБА_2 не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії та розяснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Крім того, зі змісту Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної завідувача Дванадцятої ХДНК ОСОБА_15 від 14.07.2015 року за вих. № 2177/02-31, про відмову ОСОБА_1 у видачі на її імя Свідоцтва про право на спадщину за заповітом її матері ОСОБА_6, померлої 23.05.1992 року, на 5/16 частину житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, вбачається, що 5/8 частин житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97 належить ОСОБА_5, яка померла 08.10.1973 року (1/2 частина та 1/8 частина на підставі різних правовстановлюючих документів). Спадщину після неї фактично прийняли її діти (вступили в управління та володіння спадковим майном згідно ст. 549 ЦК України від 1963 року): ОСОБА_6, яка померла 23.05.1992 року та ОСОБА_10, який помер 20.01.2004 року. У звязку з тим, що ОСОБА_1 не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії та розяснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України 2003 року, та ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину на нерухоме майно в органах, які здійснюють державну реєстрації такого майна. Право власності на таке майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2177/02-31 від 14 липня 2015 року 12-ї Харківської державної нотаріальної контори, відмовлено у видачі на імя спадкоємця ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом її матері ОСОБА_6, померлої 23.05.1992 року, на 5/16 частину житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, оскільки вона не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 2178/02-31 від 14.07.2015 року 12-ї Харківської державної нотаріальної контори, відмовлено у видачі на імя спадкоємця ОСОБА_2А Свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7, померлого 20.01.2004 року, на 7/16 частини житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, 97, оскільки вона не надала всіх оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Крім того, відповідно до запису акта про народження № 187 від 10 лютого 1925 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьками вказані: ОСОБА_8, мати - ОСОБА_5 (а.с. 112).

Невідповідність прізвища ОСОБА_6 (матері позивача ОСОБА_1Я.) і ОСОБА_5, власниці 1/2 частини спадкового майна також є перешкодою для визнання права власності в порядку спадкування, та потребує встановлення факту родинних відносин між вказаними особами (дочкою та матір'ю).

Родинні відносини підтверджуються наступними доказами.

Вищевказаним актом про народження № 187 від 10 лютого 1925 року, відповідно до якого імена та по батькові батьків ОСОБА_17 та власників будинку повністю збігаються, а відмінність лише у прізвищі у буквах «о» та «а».

Відповідно до ухвали Народного суду 2 дільниці Сталінської м. Харкова від 22 квітня 1955 року у справі № 2-307 встановлено, що у свідоцтві про смерть за № 4395 від 12 листопада 1935 року ОСОБА_8, який помер 6 листопада 1935 року, вірним прізвищем є ОСОБА_8 (а.с. 164). Вказане судове рішення було ухвалене за зверненням його дружини ОСОБА_5, у зв'язку з необхідністю оформлення спадщини, оскільки у свідоцтві про смерть ОСОБА_18 було вказано прізвище ОСОБА_5. Тобто на час народження ОСОБА_6, та оформлення відповідних документів про її народження, її батько мав документи з прізвищем ОСОБА_6, а пізніше судовим рішенням було встановлено, що його прізвище - ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 7 жовтня 1964 року, що видано Третьою ХДНК р. № 2-3215, спадкоємцями після померлого 06 листопада 1935 року ОСОБА_8 є в рівних частинах кожний: його дружина ОСОБА_5, та діти його ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4. До складу спадкового майна входить половина домоволодіння, що знаходиться в м. Харкові, по вул. Немишлянській № 97.

Тобто відповідно до вказаного документа, ОСОБА_8, ОСОБА_5 були подружжям а ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - їх діти. Вказана родина проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до будинкової книги, в будинку за адресою: м. Харків вул. Немишлянська № 97, у тому числі, проживала та була зареєстрована ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому до книги внесено записи в різні дати та роки, відповідно до яких її прізвище записані по різному ОСОБА_6 і ОСОБА_6.

Допитана у судовому засіданні за її згодою в якості свідка ОСОБА_1 пояснила суду, що її матір ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною донькою ОСОБА_5, яка була бабусею ОСОБА_1. Крім того, свідок зазначила, що протиріччя в написанні прізвища її матері в документах викликані помилкою при оформленні свідоцтва про народження в написанні її прізвища.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно позивачці для отримання спадщини після померлої її матері ОСОБА_6.

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_5 є рідною матірю ОСОБА_6.

З урахуванням наведеного, та враховуючи, що позивачі прийняли спадщину від спадкодавців у встановленому законом порядку, однак позбавлені права її оформити, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачами на підставі їх усних заяв.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, визнати, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6, яка померла 23.05.1992 року, на 5/16 частку житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, № 97, на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ. Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ. К; огорожа №№ 1-2;

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_7, який помер 20.01.2004 року, на 7/16 частку житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: м. Харків, вул. Немишлянська, № 97, на земельній ділянці площею 910 кв.м., фактичне користування 1134 кв.м., складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 48,1 кв.м. та надвірних будівель: сарай літ. Б, В, Д; вбиральня літ.Г; літня кухня літ. Е, Ж, 3; льох літ.К; огорожа №№ 1-2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федорова О.В.