У х в а л а

іменем україни

30 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ШтеликС.П., Луспеника Д.Д., ЧерненкоВ.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, до ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 травня 2013 року між нею та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, за умовами якого вона передала відповідачу в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1, якою забезпечено виконання боргових зобов'язань ОСОБА_4 за договором позики від 21 травня 2013 року.

Посилаючись на те, що на момент укладення вказаного договору іпотеки у спірній квартирі проживали її неповнолітні діти - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у зв'язку із чим указане майно не могло бути передано в іпотеку без згоди органу опіки та піклування, позивач просила суд задовольнити позов та визнати недійсним договір іпотеки від 21 травня 2013 року, укладений між сторонами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відмовлено.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належної оцінки доказів, поданих сторонами та обставин, якими обґрунтовувались позовні вимоги (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що для вчинення правочинів щодо майна, право власності на яке, або право користування яким мають неповнолітні діти обов'язковою є згода органу опіки та піклування на такий правочин, однак при укладенні спірного договору іпотеки ОСОБА_4 засвідчувала, що предмет іпотеки не обтяжений правами третіх осіб, зокрема правом власності або користування неповнолітніх чи малолітніх дітей, що підтверджувала власноруч наданими документами.

Крім того, вирішуючи спір, суди вірно виходили із того, що позивач належним чином не довела тих обставин, якими обґрунтовувала свої позовні вимоги, зокрема факту проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спірній квартирі на момент укладення оспореного договору, враховуючи, що на той момент ОСОБА_4 мала у власності зокрема інший житловий будинок та перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком дітей, який також мав місце постійного проживання, відмінне від предмета іпотеки, у зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій узгоджуються із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України у справі № 6-384цс15, відповідно до якої місце проживання неповнолітньої малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Однак, місце проживання за фактичним місцем проживання батьків не є безумовним, якщо судом буде встановлено інше постійне місце проживання дитини. Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законного представника дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством та які застосовуються органами опіки та піклування.

Отже, розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у зв'язку із чим оскаржені рішення відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко