Справа № 743/925/15-ц Провадження № 22-ц/795/2372/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Павленко О. В. Доповідач - Євстафіїв О. К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ріпкинського районного суду від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Донецького юридичного інституту Міністерства внутрішніх справ України до ОСОБА_5 про відшкодування вартості навчання у звязку з достроковим звільненням з органів внутрішніх справ, третя особа Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову у задоволенні позову.

У липні 2015 р. Донецький юридичний інститут МВС України предявив позов до ОСОБА_5, у якому просив стягти з останнього вартість його утримання в інституті у сумі 16638 грн. 88 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням до спливу трирічного строку після закінчення навчання в інституті.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: з ОСОБА_5 на користь Донецького юридичного інституту МВС України стягнуто 16638 грн. 88 коп. вартості його утримання і 243 грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач у даний час поновлюється на службі у національній поліції. Ця обставина в силу п. 2.9 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який затверджено постановою Кабміну України від 12.07.2006 р., є підставою для припинення відшкодування ОСОБА_5 вартості його утримання у вищевказаному інституті.

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу.

Донецький юридичний інститут МВС України у запереченнях на апеляційну скаргу просив її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з такого.

Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що після закінчення Донецького юридичного інституту МВС України відповідач прослужив в органах внутрішніх справ менше 3 років, у звязку з чим він в силу укладеного сторонами й третьою особою договору має відшкодувати позивачеві вартість його утримання. Цей висновок суду є вірним.

Так, по справі встановлено наступне.

11.08.2009 р. Донецький юридичний інститут Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дидоренка, УМВС України в Чернігівській області і неповнолітній у той час ОСОБА_5 зі згоди своїх батьків уклали договір про підготовку фахівця (його копія на а.с. 9-10). Згідно з цим договором вказаний інститут зобовязався, серед іншого, до 31.08.2015 р. забезпечити теоретичну та практичну підготовку ОСОБА_5 згідно з навчальними планами, програмами й вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів на денній формі навчання за державним замовленням у галузі знань Право (0304) за напрямом підготовки «Правознавство» (6.030402) освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», а також забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном і грошовим утриманням за нормами, що затверджено нормативно-правовими актами МВС України (розділ 1, п. 2.1 розділу 2, п. 7.4 розділу 7 договору). У свою чергу ОСОБА_5 зобовязався, серед іншого, відшкодувати фактичні витрати інституту на підготовку його за вищеназваним фахом у разі відмови від подальшої служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання (п. 3.2).

01.09.2012 р. Донецький юридичний інститут МВС України, УМВС України в Чернігівській області і ОСОБА_5 уклали договір про підготовку фахівця (його копія на а.с. 11-12). Згідно з цим договором вказаний інститут зобовязався, серед іншого, до 21.06.2016 р. забезпечити теоретичну та практичну підготовку ОСОБА_5 згідно з навчальними планами, програмами й вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів на денній формі навчання за державним замовленням за напрямом підготовки «Правознавство» (6.030401) освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», а також забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном і грошовим утриманням за нормами, що затверджено нормативно-правовими актами МВС України (розділ 1, пп. 2.1.1, 2.1.3 розділу 2, п. 7.4 розділу 7 договору). У свою чергу ОСОБА_5 зобовязався, серед іншого, відшкодувати фактичні витрати інституту на підготовку його за вищевказаним фахом у разі відмови від подальшої служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання (п. 3.3).

21.06.2013 р. ОСОБА_5 закінчив Донецький юридичний інститут МВС України і з цієї дати по 30.04.2015 р. він проходив службу в структурних підрозділах УМВС України в Чернігівській області та звільнився за власним бажанням. Дані обставини підтверджено копією послужного списку відповідача (а.с. 13-18).

Розрахунком витрат на утримання відповідача позивачем підтверджено, що розмір цих витрат становить 16638 грн. 88 коп. (а.с. 19).

Наведені обставини жодним з учасників судового розгляду не заперечуються.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Звільнення відповідача зі служби в органах внутрішніх справ України за власним бажанням до спливу 3 років після закінчення навчання у Донецькому юридичному інституті МВС України є обставиною, яка в силу п. 3.2 укладеного сторонами договору від 11.08.2009 р., в силу п. 3.3 договору між сторонами від 01.09.2012 р. і ст. 526 ЦК України тягне за собою обовязок відповідача відшкодувати позивачеві вартість його утримання в інституті. Розмір цієї вартості - 16638 грн. 88 коп. відповідачем не оспорюється. Отже висновок місцевого суду про задоволення позову є вірним.

Доводи апеляційної скарги суд відкидає, т.я. на дату постановлення оскаржуваного рішення ОСОБА_5 не поновлено на службі у національній поліції.

Відповідач у поясненнях в судовому засіданні апеляційного суду посилався також і на те, що у даний час втратили чинність нормативно-правові акти, якими передбачався його обовязок відшкодувати фактичні витрати інституту на його фахову підготовку у разі відмови від подальшої служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання. Але ця обставина не має юридичного значення для вирішення спору між сторонами. Так, згадані вище договори про підготовку фахівця у момент їх укладення відповідали вимогам законодавства, що регулювали спірні правовідносини. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 р. по справі № 6-132цс13 зазначено таке. Правовий аналіз ст.ст. 526, 629 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що грошове зобовязання, передбачене договором, не може бути припинене у звязку з втратою чинності нормативно-правового акта, згідно з яким було проведено нарахування розміру такого зобовязання за договором, оскільки такий нормативно-правовий акт був чинним на момент укладення договору й виникнення у сторін прав та обовязків. Зі змісту ч. 3 ст. 5 ЦК України новий акт цивільного законодавства застосовується лише до тих прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, однак новий акт не застосовується до вже існуючих правовідносин. В силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне застосувати вказану правову позицію для вирішення цієї справи.

З викладеного випливає, що оскаржуване рішення є законним і підстав для його скасування нема.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Ріпкинського районного суду від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: