Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/9014/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області, з даним позовом, мотивуючи його тим що, 06 жовтня 2013 року на 22 кілометрі автодороги М07 Київ-Ковель мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний ОСОБА_1, на праві власності легковий автомобіль НОМЕР_1.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.10.2013 року по справі про адміністративне правопорушення № 369/9896/13-п, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4 водія легкового автомобіля НОМЕР_2.

Оскільки відповідальність заподіювача шкоди, згідно полісу обовязкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС № 4255879 укладеного ОСОБА_3 27.06.2013 року, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», позивачем у відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до зазначеної страхової компанії була подана заява про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована в ПАТ «Київський страховий дім» 11.02.2014 року, реєстраційний № 359, та ряд інших необхідних у такому випадку.

В свою чергу ПАТ «Київський страховий дім» звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3, який уклав договір страхування з ПАТ «Київський страховий дім», про визнання недійсним полісу № АС/425879 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області своїм рішенням у цивільній справі № 359/11780/14-ц від 10 лютого 2015 року визнав зазначений вище поліс недійним.

Згідно довідки УДАІ м. Києва № 10/2579вх від 20.10.2014 року, що містилась в матеріалах цивільної справи № 359/11780/14-ц, вбачається, що станом на 13.10.2014 року автомобіль «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 з номером кузова W0L000089M1208315 в місті Києві не зареєструвався, номерний знак НОМЕР_3 на вказаний автомобіль не закріплювався.

Відповідач по справі № 359/1170/14-ц, ОСОБА_3, зазначений позов визнав в повному обсязі, визнавши таким чином і свою вину тому, що при укладенні полісу надав недостовірні документи для укладення угоди.

27 листопада 2013 року ЗАТ Український центр після аварійного захисту «Експерт-сервіс» було проведено оцінку та визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіль НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП.

За результатами оцінки матеріальний збиток без урахування втрати товарної вартості склав 35 741,18 грн.

Тому позивач стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальної збитки в розмірі 35 741,18 грн. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 10 000 грн., та судовий збір 457,42 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через офіційний друкований орган ЗМІ. Причин неявки суду не повідомлено.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 06 жовтня 2013 року на 22 кілометрі автодороги М07 Київ-Ковель мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний ОСОБА_1, на праві власності легковий автомобіль НОМЕР_1.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.10.2013 року по справі про адміністративне правопорушення № 369/9896/13-п, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4 водія легкового автомобіля НОМЕР_2, відповідно до ст. 124 КУпАП.

Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно звіту № 8473 про оцінку автомобіля НОМЕР_5, матеріальний збиток, завданий власнику даного автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП без урахування втрати товарної вартості 35 741,18 грн.

Оскільки відповідальність заподіювача шкоди, згідно полісу обовязкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС № 4255879 укладеного ОСОБА_3 27.06.2013 року, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», позивачем у відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до зазначеної страхової компанії була подана заява про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована в ПАТ «Київський страховий дім» 11.02.2014 року, реєстраційний № 359, та ряд інших необхідних у такому випадку.

В свою чергу ПАТ «Київський страховий дім» звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3, який уклав договір страхування з ПАТ «Київський страховий дім», про визнання недійсним полісу № АС/425879 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області своїм рішенням у цивільній справі № 359/11780/14-ц від 10 лютого 2015 року визнав зазначений вище поліс недійним.

Стаття 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З наведеного вище, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заподіяна шкода в результаті ДТП в сумі 35 741,18 грн. що підтверджується відповідним звітом.

Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд, відмовляє у вимогах позивача щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки стороною позивача не надано суду доказів того, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, за яких обставин вони були йому заподіяні, та з чого позивач виходив зазначаючи відповідні розміри морального відшкодування.

За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 35 741,18 грн., судовий збір в сумі 457, 42 грн., а всього 36 198,60 грн. (тридцять шість тисяч сто девяносто вісім гривень та шістдесят копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Т.В. Дубас