Справа № 333/4000/15-ц
Пр. № 2/333/3518/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Наумова І.Й.

при секретарі Мойсеєнко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення та виселення без надання іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним позовом, в якому просили усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення позивачів та виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що їм на підставі власності належить ? частина житлового будинку № 1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі. Інша ? частина зазначеного будинку належить третій особі ОСОБА_4 Позивачі позбавлені права користуватися своєю власністю у звязку з тим, що у їх частині будинку мешкає колишня дружина їх брата ОСОБА_3, яка відмовляється звільняти приміщення. У звязку з чим вони змушені звернутися за захистом своїх законних прав до суду.

11.08.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивачів задоволено, проте, ухвалою від 05.11.2015 року заочне рішення скасовано і справа розглядалась у загальному порядку.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зявилися, про дату, час, та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірили представляти ОСОБА_5, яка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі на підставах, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі та зазначила, що колишній її чоловік ОСОБА_6 поставився до неї не справедливо, відмовився від своєї частки будинку на користь ОСОБА_1 та пішов проживати до іншої жінки. В спірному будинку також зареєстрована та проживає її донька та онука, у яких є ключі від будинку. В будинку немає ні води, ні газу. За рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 було виселено з будинку та на теперішній час вона проживає в орендованій квартирі за адресою:м.Запоріжжя, вул.Таврічеська, 115-а.В будинку вона залишила свої речі та повернеться туди проживати, оскільки іншого власного житла у неї немає, вважає, що набула право на спірний будинок, оскільки десять років в ньому проживала, доглядала за колишньою власницею будинку свекрухою до її смерті.

Третя особа: Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішені справи покладається на розсуд суду.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звук о- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 4-216, виданого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 18.02.2015р.. право власності на 1/3 будинку № 1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі успадковане ОСОБА_1(а.с.6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 4-328, виданого державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори від 28.02.2015р., право власності на 1/6 будинку № 1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі успадковане ОСОБА_2(а.с.8).

Відповідно до витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.02.2015р. ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частина житлового будинку №1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі. 1/6 частина зазначеного будинку належить позивачу ОСОБА_2, відповідно до витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2015 р. (а.с. 7,9).

Інша ? частина житлового будинку належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2008 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №4369, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10-12).

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 155 ЖК України житлові будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування житловим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно практики Верховного Суду України (висновків, що містяться в ухвалах у справах: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6- 55662св10), право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а, отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.

Відповідно до довідки Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області від 03.07.2015 року ОСОБА_7 зареєстрована у спірному будинку (а.с.64), а також судом встановлено, що остання вселилася у спірне приміщення як член сімї (невістка) за згодою колишнього власника домоволодіння ОСОБА_8.

18.03.2014 року ОСОБА_8 померла.

11.08.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивачів задоволено, усунуто ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, перешкоди в користуванні належною на праві власності 1/2 частиною житлового будинку №1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі та вселино в зазначений житловий будинок; виселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з житлового будинку № 1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі без надання іншого житлового приміщення.

Постановою державного виконавця Скориця Т.А. Комунарського ВДВС ЗМУЮ від 08.10.2015 року за виконавчим листом №333/4000/15-ц виданий Комунарським районним судом м.Запоріжжя 25.08.2015 року на підставі заочного рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11.08.2015 року виконавче провадження закінчено, у звязку з виконанням виселено ОСОБА_9 з житлового будинку №1/22 по вул..Закарпатській/Саперна в м.Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05.11.2015 року вищезазначене заочне рішення скасовано.

Згідно Довідки квартального комітету №33 від 28.10.2015 року за №12 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. До складу родини входять ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 чоловік, ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_7 донька, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8 онука.

З матеріалів справи та з пояснень сторін у справі вбачається, що позивачі у будинку зареєстровані, але не проживають, оскільки відповідач перешкоджає позивачам користуватись своєю власністю, хоч і була виселена за рішенням суду, проте речі свої залишила та як зазначила в судовому засіданні відразу повернеться туди проживати, зважаючи, що набула права на спірний будинок, оскільки проживала в ньому десять років та доглядала за колишньою власницею будинку до її смерті.

Дії відповідача створюють позивачам, як власникам, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення до будинку та виселення без надання іншого житлового приміщення підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 169, 209, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення та виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, перешкоди в користуванні належною на праві власності 1/2 частиною житлового будинку №1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі та вселити в зазначений житловий будинок.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з житлового будинку № 1/22 по вул. Закарпатська/Саперна в м. Запоріжжі без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.Й. Наумова