провадження № 2/760/8125/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

30.10.2015 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у якому просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини його доходу, починаючи з 29.10.2015 до досягнення ним 23-річного віку на час навчання у вищому навчальному закладі.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 його батьком є ОСОБА_1.

Починаючи з 2004 року, батьки позивача спільного господарства не ведуть та проживають окремо. З цього часу відповідач не проявляє належної уваги до позивача, не цікавиться рівнем матеріального забезпечення. Всі матеріальні витрати по утриманню позивача здійснює його мати - ОСОБА_3

ОСОБА_2 є студентом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» та на даний час здобуває освітньо-кваліфікаційний ступінь «бакалавра», після отримання якого має намір отримати освітньо-кваліфікаційний ступінь «магістра».

Враховуючи те, що ОСОБА_2 продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, власного доходу не має, тому він звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с 29).

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що немає можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки на підставі рішень Личаківського районного суду м. Львова та Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з нього стягуються аліменти.

Крім цього, відповідач зазначив, що на даний час на його утриманні перебуває два сини, дружина, а також він допомагає своїм батькам-пенсіонерам, у зв'язку з цим немає можливості сплачувати аліменти позивачу, який є повнолітнім і навчається у вищому навчальному закладі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області 17.11.1997, у якому батьком позивача зазначено ОСОБА_1, а матір'ю - ОСОБА_4 (а.с. 3).

Згідно з довідкою Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» № 4021 від 16.10.2015, позивач відповідно до наказу про зарахування № 1917-с від 17.08.2015 є студентом групи БС-51 факультету НТУУ «КПІ» денної форми навчання за державним замовленням і закінчує університет 30.06.2019 (а.с. 8).

Крім ОСОБА_2, у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є ще один син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До досягнення обома синами повноліття з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова у справі № 2-2025, виданого 20.06.2011, стягувалися аліменти, починаючи з 10.02.2011 року у розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача (а.с. 35).

Відповідно до виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова у цивільній справі № 2/463/875/14, виданого 05.08.2014, з ОСОБА_1, стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, у зв'язку з його навчанням в розмірі 1/6 частини всіх його доходів щомісячно без урахування канікул, починаючи з 19.05.2014р., і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку (а.с. 36).

13.11.2009 відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 188. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 13.11.2009 (а.с. 42).

Від вищевказаного шлюбу у відповідача є син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 14.04.2015, про що зроблено актовий запис № 88 (а.с. 43).

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 12.10.2015 року і по досягнення сином ОСОБА_9 трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Цей факт встановлений на підставі виконавчого листа Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у справі № 683/2580/15-ц (2/683/1110/2015), виданого 16.12.2015 (а.с. 37).

Відповідно до виконавчого листа Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області у справі № 683/2580/15-ц (2/683/1110/2015), виданого 16.12.2015, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти аліменти на сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.10. 2015 року і до повноліття дитини (а.с. 38).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити з таких підстав.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 199 СКякщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Абзац 1 пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 передбачає, що «обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу».

Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідній і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов'язання пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає.

Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 є працездатним, однак відповідно до виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова у справі 2/463/875/14 та виконавчих листів Старокостянтинівсткого районного суду Хмельницької області у справі № 683/2580/15 (провадження № 2/683/1110/2015) з нього стягуються аліменти у загальному розмірі 7/12 усіх його доходів.

Крім цього, з довідки Чортківського обласного комунального протитуберкульозного диспансеру № 148 від 04.03.2011 випливає що відповідач знаходиться на обліку в туберкульозному диспансері (а.с. 48).

Вирішуючи спір по суті, суд має врахувати не лише інтереси позивача, а й права та свободи інших осіб, зокрема осіб які перебувають на утриманні відповідача, які можуть бути порушені при задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні з пояснень відповідача суд встановив, що на його утриманні перебувають дружина, їх син та повнолітній син від першого шлюбу. Крім цього, відповідач допомагає своїм батькам-пенсіонерам, за таких обставин він не має можливості надати матеріальну допомогу позивачу на час навчання у вищому навчальному закладі.

Суд критично ставиться до пояснень позивача, що відповідач має стабільний дохід у вигляді грошового утримання військовослужбовця, оскільки наявність даних коштів не свідчить про можливість відповідача утримувати повнолітнього сина, та не свідчить про наявність доходів у відповідача, які б дозволяли йому надавити матеріальну допомогу.

Крім цього, суд не враховує доходи позивача стосовно витрат на навчання, оскільки з матеріалів справи випливає що ОСОБА_2 навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за рахунок коштів з державного бюджету.

Аналіз вищенаведеного підводить суд до висновку, що відповідач немає матеріальної можливості утримувати позивача.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов про відмову у задоволенні позову.

Керуючись Законом «Про охорону дитинства», статтею 199 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко