Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради ЖЕК-1, Білоцерківський МВ УДМС України в Київській області про визнання особи, втратившею право користування житловим приміщенням;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-ті особи КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1, Білоцерківський МВ УДМС України в Київській області про визнання особи, втратившею право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, але в квартирі не проживає, в квартиру не вселялася, оплату житлово комунальних платежів не здійснювала. Квартиру позивач придбав за договором купівлі продажу квартири від 10.07.2012р., посвідченому державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. Відповідачка була вселена до зазначеної квартири за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2014р., це рішення вступило в законну силу згідно з ухвалою апеляційного суду Київської області від 09.02.2015р. Протягом останніх 15 років відповідачка мешкає в АРК м. Ялта. До правоохоронних органів з заявами про вселення, усунення перешкод по користуванню квартирою не зверталася. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №26 по вул.. Сквирське шосе, 218-б в м. Білій Церкві з підстав ст.ст. 71 , 72, 163,167 ЖК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги повністю підтримали.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, хоч про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а її представник за договором позовні вимоги не визнав повністю, надав письмову заяву проти позову, згідно з якою вона є інвалідом другої групи та станом здоров»я не може з»явитися до суду, при вирішенні спору просила врахувати також, що була зареєстрована у спірній квартирі за рішенням суду від 29.10.2012р., а рішенням суду від 13.11.2014р. її було вселено у спірну квартиру.

3-ті особи також представників до суду не направили, прочас і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачки, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява до задоволення не підлягає.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 29.10.2012р. по справі № 1003/15154/12;2а/1003/6158/12 позовні вимоги ОСОБА_2 до Білоцерківського міського відділу Управління державної міграційної служби в Київській області, 3-я особа КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1 про визнання дій неправомірними та зобов»язання проведення реєстрації особи були задоволені частково, зобов»язано Білоцерківський міський відділ Управління міграційної служби в Київській області провести реєстрацію ОСОБА_2 за адресою вул.. Сквирське шосе, 218 Б кв. 26 м. Біла Церква.

Також, згідно з рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.04.2014р. було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визнане незаконним розпорядження №1-2-10 КП Білоцерківської міської ради «Служба приватизації державного житлового фонду» від 02.04.2012р. про передачу у власність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 та визнано недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру видане на ім.»я ОСОБА_3

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.12.2013р. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у позові про визнання права на спірну квартиру, а згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02.04.2014р. позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_2 втратившею право користування спірною квартирою.

Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК України, передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1 згідно договору купівлі продажу квартири від 10.07.2012року, засвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі № 2-1186.

Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів, договір купівлі продажу квартири був зареєстрований в реєстрі 10.07.2012р.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 послався на те, що його право користування квартирою, що належить йому на праві приватної власності, порушується з боку відповідачки, яка жодного разу до цієї квартири не з»являлася, її речей в цій квартирі не має, також до правоохоронних органів нею заяв на захист своїх житлових прав, не подавалося.

З дня придбання квартири ним проведено оплату заборгованості за житлово комунальні послуги, проведено ремонт квартири, будь-яких звернень до нього з боку ОСОБА_2, або інших осіб з питання користування ОСОБА_2 спірною квартирою не було.

наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст.179 ЦПК України - предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.

Суд, не може погодитись з твердженнями представника позивача щодо не проживання ОСОБА_2 протягом 15 років в спірній квартирі без поважних причин, виходячи з того, що право користування спірною квартирою позивачки ОСОБА_2 відновлено за постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2012р. справа № 1003/15154/12, 2-а/1003/6158/12, право власності позивача на спірну квартиру на цей час не скасовано, але у відповідачки є право визнане за нею судом (рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2014р.) на вселення до спірної квартири.

Також, позивачка довела ті обставини, що є інвалідом 2-ї групи, потребує сторонньої допомоги, а тому на думку суду, є поважні причини для не проживання у спірній квартирі протягом часу більше 6-ти місяців.

Відповідно до ст..9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визнаних законом.

Суд, враховуючи вищезазначене, вважаючи, що позивачем ОСОБА_1 не доведені всі обставини, щодо не проживання відповідачк без поважних причин, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15,60,209,212-215,218, 223 ЦПК України, ст. ст..71,72 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради ЖЕК-1, Білоцерківський МВ УДМС України в Київській області про визнання особи, втратившею право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4