АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1689/15 Справа № 203/5794/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді-головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року у справі за заявою ОСОБА_6 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правосуддя та захист» від 28 липня 2008 року,

встановила:

ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, де ставить питання про її скасування та ухвалення нової про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року заява ОСОБА_6 задоволена, рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Правосуддя та захист» від 28.07.2008 року скасовано у повному обсязі (а.с.146-151).

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2004 року між Приватною фірмою «Віктор», правонаступником якої є Приватне підприємство «Приватна фірма «Віктор-13» та ОСОБА_5 було укладено договір №1 про інвестування будівництва, відповідно до п. 1.1 якого останній зобов'язався прийняти участь в інвестуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, а фірма зобов'язалась організувати будівництво житлового будинку, ввести його в експлуатацію та передати інвестору у власність нежитлову площу 2-ї,3-ї секції першого поверху в осях 1-9 (будівельні приміщення 5,6,7,8) 241,7 кв.м, розташовану на І поверсі зазначеного житлового будинку.

В подальшому рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правосуддя та захист» від 28.07.2008 року, по справі за позовом ОСОБА_5 до ПП «Приватна фірма «Віктор-13» про визнання договору інвестування будівництва дійсним та визнання права власності, було визнано договір інвестування будівництва від 02.07.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ПП «Приватна фірма «Віктор-13», дійсним.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно, а саме: в житловому будинку літ.А-10,2-ї,3-ї секції 1 поверху на нежитлові приміщення (приміщення 5,6,7,8) вбудовано-прибудованого магазину загальною площею 241,7 кв.м, що розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, без актів введення в експлуатацію.

Ухвалою суду Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правосуддя та захист» ОСОБА_7 від 04.12.2008 року роз'яснено рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Правосуддя та захист» від 28.07.2008 року.

Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» здійснювало реєстрацію прав власності за ОСОБА_5 на зазначене нерухоме майно.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішенням третейського суду від 28.07.2008 року про визнання права власності за ОСОБА_5 на нежитлові приміщення, що були предметом інвестування за договором від 20.11.2003 року між ОСОБА_6 та Приватною фірмою «Віктор», було вирішено питання про права ОСОБА_6, яка не брала участі у справі.

Крім того, третейський суд, ухваливши рішення про визнання права власності на нежитлові приміщення без актів введення в експлуатацію з зазначенням про реєстрацію права власності в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», вирішив питання про права та обов'язки вказаного органу, а також Дніпропетровської міської ради, Інспекції ДАБК у Дніпропетровській області.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарг та скасування ухвали суду з наступних підстав.

Вирішуючи дане питання, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями учасників процесу.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 10, 11, 57-60, 399-1, 389-5 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про скасування рішення третейського суду, оскільки третейський суд вирішив питання про права і обов'язки позивача, яка не брала участь у справі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що спір організований штучно, позивач є людиною похилого віку та сплачена сума за договором про інвестування будівництва від 20.11.2003 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПФ «Віктор», для неї є значною і сплата коштів за вказаним договором викликає сумніви, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази, які б спростовувала сплату ОСОБА_6 коштів за вказаним договором, суду не надані.

Посилання апелянта на те, що договір про інвестування будівництва від 20.11.2003 року розірваний, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до п.3.5 договору про інвестування будівництва від 20.11.2003 року, укладеного між ОСОБА_6 та ПФ «Віктор», такий розривається шляхом попереднього письмового повідомлення «Інвестора» з підписанням акта взаєморозрахунків інвестицій/п.3.6/.

Між тим, будь-які докази повідомлення інвестора про розірвання договору та повернення розміру інвестицій при розгляді справи в третейському суді, так і при розгляді даної справи, суду не надано.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення посилання апелянта на те, що заявник відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 ЦПК України, не має право звернення до суду з вказаною позовною заявою, оскільки частина 3 ст. 2 ЦПК України встановлює дію цивільного процесуального закону в часі. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У разі негайної дії норм процесуального законодавства застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної процесуальної дії.

На час звернення ОСОБА_6 до суду з такою заявою діє ст.ст. 389-1, 389-5 ЦПК України, де передбачено право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду особи, яка не брала участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про її права і обов'язки, має право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, та зазначене може бути підставою для скасування рішення третейського суду.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі щодо пропуску заявником, передбаченого строку для звернення з заявою про скасування рішення третейського суду, не можуть бути підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволені заяви, оскільки суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про звернення заявника, яка не брала участь у справі, протягом трьох місяців з дня коли дізналася про прийняття рішення третейським судом.

Посилання апелянта на те, що суду не наданий оригінал рішення третейського суду, не може бути прийнято до уваги, оскільки оригінал такого рішення та ухвали про його роз'яснення знаходиться в матеріалах справи /а.с. 97-100/.

Допущені судом порушення вимог норм процесуального права, на які посилається апелянт (щодо виклику учасників процесу, допиту свідка суду і т.п.), не вплинули на законність правильного по суті судового рішення.

Інші доводи, приведені в апеляційних скаргах, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права та до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом першої інстанції оцінки і висновків суду не спростовують.

Справа судом 1-ї інстанції розглянута в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

Л.О. Каратаєва