Номер провадження: 22-ц/785/5287/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_5 та кредит» про захист прав споживачів, за позовом ОСОБА_6 до філії «Одеське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_5 та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту),

встановила:

07 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою, в якій після неодноразових збільшень позовних вимог, в остаточному їх варіанті просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_5 та кредит» (далі ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит») на її користь:

суму внеску 100000 грн., а також 23750 грн. процентів річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору та 23,75 % річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору в розмірі 28 182, 79 грн.

суму пені в розмірі 1299375 грн., суму витрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 3559,93 грн. та індекс інфляції 24 510,07 грн., а також моральну шкоду у сумі 100000 грн., а всього 1579377,80 грн. (т.2 а.с. 59).

10 лютого 2014 року до суду із позовом до ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» звернулася ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 69-72)., в якому після його уточнень (т.1 а.с. 128-132) ставила питання про стягнення на її користь суми вкладу у розмірі 932800 грн. та проценти за договором банківського вкладу у розмірі 39075, 34 грн.

27 березня 2014 року до суду із позовом до ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» звернулася ОСОБА_6, в якому просила стягнути грошові внески з урахуванням індексу інфляції у розмірі 60297,70 грн., нараховані, але не сплачені відсотки в сумі 3616,44 грн., а також стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати за послуги адвоката та судові витрати у справі (т.1 а.с.139-141).

23 грудня 2013 року до суду із позовом до ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» звернувся ОСОБА_9, в якому просив стягнути 228680 грн. матеріальної шкоди та 45000 грн. моральної шкоди, а всього 273 680 грн. та судові витрати у справі (т.1 а.с.196-200).

В свою чергу, ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), в якому просили встановити нікчемність договору № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 20.11.2012 року на суму 100000 грн. підписаний із ОСОБА_3 колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7;

встановити нікчемність договору № 12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 18.12.2012 року на суму 60000,00 грн. підписаний із ОСОБА_6 колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7;

встановити нікчемність договору № 4797/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 24.05.2013 року на суму 80000,00 доларів США підписаний із ОСОБА_8 колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7;

встановити нікчемність договору № 5482/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Пенсійний» від 17.06.2013 року на суму 80000 грн., договір № 9539/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Пенсійний» від 22.10.2012 року на суму 13000,00 дол. США, додаткову угоду до депозитного договору № 9539/370-12 від 13.11.2012 р. про поповнення вкладу на суму 5000 дол. США підписані з ОСОБА_9 колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7 та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 червня 2014 року зазначені позови були обєднанні в одне провадження (т.1 а.с. 66-67).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2014 року позовні вимоги ОСОБА_8 до ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» про захист прав споживачів банківських послуг залишено без розгляду (т.2 а.с. 26).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.08.2014 року позовні вимоги ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» до ОСОБА_8 про встановлення нікчемності договорів залишено без розгляду (т.2 а.с. 41).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2014 року провадження у справі за позовом ОСОБА_9 до ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» про захист прав споживачів банківських послуг та за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» до ОСОБА_9 було закрито у звязку із визнанням мирової угоди (т.2 а.с. 53-55).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2014 року, а також ухвалою того ж суду від 04.12.2014 року про виправлення помилки в указаному рішенні, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит», філії «Одеське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди відмовлено.

Зустрічний позов ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту) задоволено.

Встановлено нікчемність договору №5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит)Ф&К Стандарт» від 20.11.2012 року на суму 100 000 грн., підписаний з ОСОБА_3 колишнім начальником Відділення №9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7

Встановлено нікчемність договору №12787/6-12 про банківський строковий вклад (депозит)Ф&К Стандарт» від 18.12.2012 року на суму 60 000 грн. підписаний з ОСОБА_6 колишнім начальником Відділення №9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7

31.12.2014 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду надійшла заява від ОСОБА_6 про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами у зазначеній цивільній справі, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до філії «Одеське РУ» АТ «ОСОБА_5 та Кредит» про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди, та в частині задоволення зустрічної позовної заяви ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» до ОСОБА_6 про встановлення нікчемності договорів банківського вкладу.

Свою заяву ОСОБА_6 обґрунтовувала тим, що існують обставини, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові раніше під час розгляду даної справи.

Посилаючись на вищевикладене, просила суд переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати вказане вище рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 до філії «Одеське РУ» АТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» про стягнення суми депозиту, процентів по вкладу та моральної шкоди, у задоволенні зустрічного позову ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) відмовити.

Представник ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» в судовому засіданні доводи заяви не визнав та просив суд відмовити у її задоволенні, залишити рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2014 року без змін.

На час розгляду справи в суді першої інстанції за заявою ОСОБА_6, в апеляційному порядку вказане судове рішення не оскаржувалось ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_3

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2015 року вищевказана заява ОСОБА_6 була задоволена.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит»» ставить питання про скасування вищевказаного судового рішення із залишенням без змін рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2014 року, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, 14 травня 2015 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшла апеляційна скарга на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2014 року.

Разом з тим, за запитом Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2015 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2015 року справа була повернута до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення (т.2, а.с.203-206).

Додатковим рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 червня 2015 року резолютивна частина рішення була викладена в новій редакції (т.2, а.с.215).

Крім того, ухвалою того ж суду від 08 червня 2015 року була виправлена описка в рішенні суду 02 лютого 2015 року, із якої вбачається, що суд своїм рішенням не вирішував питання щодо перегляду рішення суду від 01.12.2014 року стосовно ОСОБА_3, а вирішував спір лише стосовно ОСОБА_6 (т.2, а.с.213-214).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Крім того ОСОБА_4 ставить питання про постановлення окремої ухвали до ОСОБА_10 Юстиції із зазначенням необхідності та доцільності заміни головуючого у справі судді Боярського О.О. на посаді судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області за допущені ним порушення норм матеріального і процесуального права.

08 червня 2015 року від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2014 року (т.2, а.с.224).

Після повернення справи до суду апеляційної інстанції та передачі її судді-доповідачу 22.06.2015 року, того ж дня ухвалою суді-доповідача від 22.06.2015 року представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було поновлено строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення та відкрито апеляційне провадження (т.2, а.с.244-245).

До суду апеляційної інстанції позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також відповідач ОСОБА_7 не зявились.

При цьому ОСОБА_3 була повідомлена при час і місце судового засідання належним чином, як особисто, так і через свого представника ОСОБА_4 (т.2, а.с.254, 271, 272).

В свою чергу, позивач ОСОБА_6 ні разу до суду апеляційної інстанції не зявилась, будучи повідомленою за вказаною у її заяві про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами (т.2, а.с.97), однак поштову кореспонденцію не отримувала 7 разів (т.2, а.с. 169-171, 179-181, 221-223, 227-230, 258-260, 265-267, 273-276), незважаючи на те, що за вказаною адресою зареєстрована (т.2, а.с.239).

Що стосується відповідача ОСОБА_7, то вона також поштову кореспонденцію не отримувала, оскільки перебуває у розшуку як підозрювана у вчиненні кримінального правопорушення (т.2, а.с.168).

З цих підстав, колегія суддів прийняла рішення про слухання справи у відсутність вказаних осіб, які не бажають приймати участь у розгляді справи, що в свою чергу призводить до порушення встановленого законом строку розгляду цивільних справ.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суду про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про стягнення на її користь з відповідача ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит», та задовольняючи зустрічні позовні вимоги останнього про визнання нікчемності договору № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 20.11.2012 року на суму 100000 грн. підписаний із ОСОБА_3 колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із того, що зазначений договір є нікчемним.

При цьому суд виходив із того, що цього Договору в ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» не існує, грошові кошти від ОСОБА_3 до банку в якості депозитного вкладу не надходили, а надані до суду копії договору та квитанції про внесення грошових коштів до банку у сумі 100000 грн., є лише копіями, ніким не завірені, а тому не можуть свідчити про їх існування.

Крім того, суд виходив із того, що підписуючи вказаний Договір, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_7 діяла не від імені банку, а особисто і в своїх корисних цілях, у звязку з чим на даний час мається кримінальне провадження, де ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального порушення за заявою Філії «Одеське РУ» AT «Банк «ОСОБА_5 та Кредит про вчинення злочину», яка була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань Слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області і розпочате досудове розслідування за попередньою кваліфікацією: ч.3 ст. 191, ч.4 ст. 191, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364 КК України (т.2, а.с.168).

Разом з тим, кримінальна справа не розслідувана і не розглянута, оскільки ОСОБА_7 перебуває у розшуку.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2012 року між позивачем ОСОБА_3 та колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7 був укладений договір № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» на суму 100000 грн., строком дії до 25 листопада 2013 року, з виплатою 23,75% річних за користування грошовими коштами (т.1, а.с.3)

Згідно заяви на перерахування коштів і квитанції від 20 листопада 2012 року ОСОБА_3 перерахувала на депозитний рахунок АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» 100 000 грн. (т.1, а.с.4).

В суді апеляційної інстанції колегію суддів були оглянуті оригінали вказаного Договору та квитанції і було встановлено, що дійсно вказаний договір від імені АТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» і ОСОБА_3 укладався і грошові кошти вона перерахувала на депозитний рахунок вказаного банку.

Зазначеними обставинами спростовуються висновки суду першої інстанції про те, що оригіналів Договору та квитанції не існує, що було однією із підстав у відмові в задоволенні позову ОСОБА_3

Та обставина, що ОСОБА_7 можливо діяла не в інтересах АТ «Банк «ОСОБА_5 та кредит» і можливо якимось чином присвоїла зазначені кошти, в даному випадку правового значення не відіграє, оскільки ОСОБА_7 під час укладення спірного Договору банківського вкладу була начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» і діяла від імені вказаного банку, а тому саме АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» має нести зобовязання перед ОСОБА_3 по вказаному Договору.

Більш того, те, що колишній начальник Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7 можливо присвоїла зазначені депозитні кошти або іншим шляхом розпорядилася ними, на даний час у встановленому законом порядку не встановлено, а тому припущення ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» з цього приводу, не може бути покладено в основу судового рішення.

При цьому колегія суддів зазначає, що аналіз ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, п.п.1.8,1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дає підстави дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Зазначених правових позицій дотримується Верховний Суд України в постанові Судової палати у цивільних справах від 29 жовтня 2014 року, у справі № 6-11-118цс14.

Таким чином, правовідносини, які виникли між ОСОБА_3 і ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» щодо укладення депозитного договору, підтверджуються письмовим договором № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 20.11.2012 року на суму 100000 грн., підписаний ОСОБА_3 і колишнім начальником Відділення № 9 Філії «Одеське регіональне управління» АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» ОСОБА_7

Укладення депозитного договору також підтверджується заявою на внесення готівки, а також квитанцією про перерахування вказаних коштів на депозитний рахунок банку, в якій зазначено найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки банку.

З огляду на викладене, сторонами банківського строкового вкладу (депозиту) Ф&К «Стандарт» були дотримані всі вимоги діючого законодавства щодо його укладення, незважаючи на відсутність ощадної книжки, видача якої в даному випадку не вимагалась, та в подальшому сторонами були виконані всі умови вказаного договору.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суду (вклад, що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Таким чином, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положеннями ст. 1059 ЦК України встановлено вимоги до форми банківського вкладу, а саме банківський вклад укладається у письмовій формі та наслідки недодержання письмової форми договору.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, враховуючи, що ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» уклав з ОСОБА_3 договір про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт», прийняв від неї 100 000 грн., що підтверджено письмовими доказами, які маються в матеріалах справи, то позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» суми депозитного вкладу підлягають задоволенню.

З цих підстав, також підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 про необхідність стягнення з ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» 23,75 % річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору у сумі 23 750 грн.

Крім того, починаючи з дня закінчення строку дії договору і до на 10 листопада 2014 року, з ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 23,75 % річних за фактичну кількість днів користування внеском понад строк дії договору, у сумі 28 182,79 грн.; 3% річних за користування грошовими коштами, у сумі 3 559,93 грн. та індекс інфляції, у сумі 24 510,07 грн.

При цьому, колегія суддів виходить із положень ч.2 ст.625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується Протоколу №24 засідання інвентаризаційної комісії з питань інвентаризації депозитних договорів і додаткових угод до них у Відділенні №9 від 10 грудня 2013 року (т.2, а.с.70), то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з приводу того, що зазначений протокол є неналежним доказом у справі.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що Протокол № 24 був складений працівниками ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит», які знаходяться в матеріальній залежності від банку, без залучення інших незалежних фахівців у даній сфері правовідносин, та які без належної перевірки зазначили про відсутність договорів на папері та в автоматизованій системі SR-бапк.

З огляду на викладене, та враховуючи положення ст. 1059 ЦК України зустрічні позовні вимоги ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» про визнання вказаного договору № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 20.11.2012 року нікчемним, задоволенню не підлягають, через відсутність для цього правових підстав.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь суми пені, то вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступні обставини.

Так, зазначені позовні вимоги представник ОСОБА_3 обгрунтовував ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість викання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Однак, в даному випадку вимоги вказаної норми права не підлягають застосуванню до даних правовідносин, оскільки в даному випадку, ні цивільним законодавством України, ні спірним договором № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 20.11.2012 року не передбачено право вимоги пені по договору, враховуючи, між тим, що цим договором перебачено стягнення відсотків за користування грошовими коштами.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд України в п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду судами справ за позовами про захист прав споживачів», згідно якого судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Також не підлягають застосуванню вимоги ОСОБА_3 про стягнення на її користь моральної шкоди, оскільки спірним договором № 5933/1-12 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт»від 20.11.2012 року не передбачено право сторони на відшкодування завданої моральної шкоди, у разі порушення другою стороною умов цього договору.

Посилання представника ОСОБА_3 на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» також не дає права на відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до п. 5 ст. 4 вказаного Закону споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди у разі заподіяння такої небезпечною для життя і здоровя продукцією у випадках, передбачених законом.

Крім викладеного, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_3 є добросовісним клієнтом ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит», що підтверджується попередніми договорами про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» від 07 квітня 2010 року - на суму депозитного вкладу 30 000 грн., від 15 вересня 2010 року - на суму додаткового депозитного вкладу 10 000 грн., 07 жовтня 2010 року - на суму депозитного вкладу 20 000 грн., 07 жовтня 2010 року на суму депозитного вкладну 30 000 грн., 07 жовтня 2010 року на суму додаткового депозитного вкладу 30 000 грн., 12 жовтня 2011 року на суму додаткового депозитного вкладу 10 000 грн. (т.2, а.с. 294 307).

У звязку з укладенням вищевказаних договорів про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» та доповнень до них, позивачу ОСОБА_3 була видана банківська картка № 878962, строком дії до 10.2014 року, тобто яка включала в себе право користування і за спірним договором про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» № 5933/1-12 від 20.11.2012 року (т.2, а.с.308).

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про укладення з АТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» договору про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Стандарт» № 5933/1-12 від 20.11.2012 року на суму депозитного вкладу 100 000 грн. знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та не спростовані представником ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит»,

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає, доводи апеляційної скарги його спростовують, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 і про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит».

У звязку з цим та у відповідності до ст. 88 ЦПК України, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ПАТ «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» на користь Державного бюджету України судовий збір у загальній сумі 5 481 грн., із яких 3 654 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1827 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_11 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» на користь ОСОБА_3 депозитний вклад у сумі 100 000 грн. (сто тисяч гривень); 23,75 % річних за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору у сумі 23 750 грн. (двадцять три тисячі сімсот пятдесят гривень); 23,75 % річних за фактичну кількість днів користування внеском понад строк дії договору, станом на 10 листопада 2014 року, у сумі 28 182,79 грн. (двадцять вісім тисяч сто вісімдесят дві гривні 79 копійок); 3% річних за користування грошовими коштами, станом на 10 листопада 2014 року, у сумі 3 559,93 грн. (три тисячі пятсот пятдесят девять гривень 93 копійки); індекс інфляції, станом на 10 листопада 2014 року, у сумі 24 510,07 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про встановлення нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_5 та Кредит» на користь Державного бюджету України судовий збір у загальній сумі 5 481 грн. (пять тисяч чотириста вісімдесят одну гривню), із яких 3 654 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1827 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_12

ОСОБА_2