АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8896/2015 Головуючий у І інстанції - Васалатій К.А.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до ОСОБА_2, вказуючи, що з 20.10.2001 року по 28.09.2012 року вони проживали однією сім'єю із відповідачем. Від даного шлюбу є донька -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження відповідач вказаний як батько. На даний час дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо і участі у вихованні доньки не приймає. У зв'язку з цим позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року позов задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи з 05.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про часткове задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів, стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 30% від заробітної плати відповідача, в частині вимог щодо позбавлення батьківських прав - в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта та апелянт в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу , просили рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав скасувати, позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити частково.

Позивач та її представник просили відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, від якого мають спільну дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - свідоцтво про народження ( а.с.6).

Шлюб між сторонами розірвано в 2012 році ( а.с.5)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач не цікавиться дочкою, не виховує її, не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний та духовний розвиток.

Однак, повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

На підставі ст.. 164 СК України мати батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона: не забрали дитину з пологового будинку, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідач пояснив, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є його єдиною дитиною, яку він любить і яку постійно виховував під час перебування у шлюбі з позивачкою та спільного проживання з дочкою.

Після розірвання шлюбу він також спілкувався з дочкою, надавав матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини, про що свідчать надані ним світлини, де він та його родичі сфотографовані з дівчинкою, переписка з позивачкою , перед Новим 2015 роком надавав свою згоду на поїздку дочки та позивачки на відпочинок за кордон. Він постійно працював, веде нормальний спосіб життя, на обліку як наркоман чи алкоголік не перебуває, дитину любить та дорожить своїм батьківством щодо неї, а тому просив не позбавляти його батьківських прав.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30.03.2007р. за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків позбавити їх батьківських прав.

Путнктом 16 вищевказаної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В діях відповідача суд не вбачає свідомого нехтування своїми обов'язками батька, а також його винної поведінки щодо ухилення від батьківських обов'язків, а тому вважає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, а також вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду в частині позбавлення батьківських прав та постановлення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову .

Щодо стягнення аліментів на утримання дочки, апелянт просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього на користь позивача судом першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції постановив рішення про стягнення 1800 грн аліментів щомісячно, не встановивши дійсний заробіток відповідача.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції надано довідку про те, що його заробітна плата становила 1266 грн 92 коп ( а.с.89).

Апелянт пояснив, що на даний час він не працює.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про зменшення розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів з 1800 грн до 500 грн щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів повинно бути змінено .

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року в частині позбавлення батьківських прав скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовити.

В частині стягнення аліментів рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року змінити, зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1800 грн до 500 грн щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: