АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 700 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Дубик Ю.Г.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 р.

у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 р. задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредиту у розмірі 13 417,37 грн. та судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і ухвалити нове рішення, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 10.01.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №VЕ5788, відповідно до якого відповідачка отримала у позивача в тимчасове користування та на умовах повернення гроші в сумі 6000,00 грн. на щомісячній основі на суму несплаченого щоденного залишку кредиту, а саме: 36,00% річних, плата за перевищення кредитного ліміту становить 3% від суми перевищення карткового ліміту, але не менше ніж 50 грн., штраф за несвоєчасну сплату мінімального платежу становить 1% від суми заборгованості, але не менше ніж 50 грн.

Судом також встановлено, що кошти були надані відповідачу в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 65806 від 05.01.2011 р., та рахунком-фактурою № ФЛ-3 від 02.01.2011 р.

Відповідачка порушила умови кредитного договору, кошти своєчасно не повернула, протягом певного часу не проводила платежів в рахунок повернення позики.

Таким чином, внаслідок порушення умов кредитного договору у відповідачки утворилась заборгованість, сума якої станом на 03.09.2013 р. становить 13 413,37 грн., з яких заборгованість по кредиту у розмірі 6054,29 грн., заборгованість по відсоткам 7002,12 грн., плати у розмірі 356,96 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідачки, поклавши на неї судові витрати.

На підтвердження суми боргу позивачем надано суду розрахунки. Тому, вважаючи, що позивачем було виконано свої зобов»язання за договором, а відповідачка своїх зобов»язань щодо своєчасного повернення коштів не виконала, позивач просив про задоволення позову.

Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи.

Заперечуючи проти позову, а також обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідачка, зокрема, заперечувала наявність у неї заборгованості перед банком, також посилалася на сплив позовної давності за даним позовом, що вона зверталася до суду із такою заявою, проте, суд першої інстанції всупереч вимог ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України на її доводи уваги не звернув і задовольнив позов.

Також зазначала, що позивачем згідно рішення правління №42 від 2.09.2011 р. її заборгованість (відповідачки) було визнано безнадійною та списано собі у збитки, що також є підтвердженням спливу строку позовної давності (а.с.21). Тому, просила задовольнити її апеляцію.

Доводи відповідачки заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,- у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Згідно рішення Верховного Суду України від 20 листопада 2013 р. в разі якщо кредитор звертається із вимогою про повернення споживчого кредиту після закінчення терміну позовної давності (в тому числі і в судовому порядку), суд зобов'язаний вказати на незаконність його вимог.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню із постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2014 р. - скасувати і постановити нове, яким в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :