Єдиний унікальний номер 235/8598/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1128/2015
Категорія 54 Головуючий у 1 інстанції Хмельова С.М.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Зілакової Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України про скасування наказу та про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :

28 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України про скасування наказу, про поновлення на роботі, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2015 року йому стало відомо про видання наказу від 24 вересня 2015 року за №129-к/к «Про припинення повноважень ОСОБА_2В.», в якому зазначено припинити його повноваження відповідно до п.5 ст.41 КзпП України (а.с. 1-2).

02 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

02 жовтня 2015 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області заява про забезпечення позову задоволена.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову мотивуючи свої вимоги тим, що забезпечення позову необхідно, оскільки грубо порушене його право на працю, має місце незаконне звільнення та видача незаконного наказу про його звільнення. Йому з офіційного сайту ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України стало відомо, що 08 жовтня 2015 року було опубліковано оголошення, яке містить, інформацію «ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості ініціювало проведення позапланового внутрішнього аудиту ДП «ВК «Краснолиманська» за січень вересень 2015 року. На час проведення аудиту виконуючим обовязки керівника підприємства призначено ОСОБА_3, який на цьому підприємстві обіймав посаду заступника генерального директора та є представником того ж трудового колективу. Повноваження ОСОБА_2, як директора було припинено згідно з наказом ОСОБА_1». Таким чином, допущення проведення з ініціативи чи зі сторони ОСОБА_1 будь якого аудиту чи перевірки ДП «ВК «Краснолиманська» до розгляду позову про поновлення його на роботі буде свідчити про те, що він не буде вважатися посадовою особою підприємства, а саме виконуючим обовязки генерального директора, а також він не буде визнаним зі сторони ОСОБА_1 керівником підприємства.

12 жовтня 2015 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області заява про забезпечення позову задоволена.

Заборонено ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, до набрання законної сили судовим рішенням по справі ініціювати, призначити та проводити будь який аудит чи перевірку діяльності Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська».

09 грудня 2015 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області до участі у справі залучені в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» (а.с.99).

Не погодившись з ухвалою суду про забезпечення позову від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України надіслало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки судом порушені норми процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає наступне: зі змісту позовних вимог вбачається, що між сторонами виник трудовий спір, а саме позивач просить скасувати наказ ОСОБА_1 про припинення повноважень позивача на поновити на посаді генерального директора Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська». Але, всупереч п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані щодо відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього, суд першої інстанції постановляючи ухвалу про забезпечення позову не врахував, що у позовній заяві відсутня така вимога, як заборона ОСОБА_1 ініціювати, призначити та проводити будь який аудит чи перевірку діяльності Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська». Отже, задовольняючи таку заяву про забезпечення позову суд першої інстанції не врахував, що зазначена вимога не звязана з такою вимогою у позовній заяві. Дана заява ґрунтується на думці позивача та не має жодного обґрунтування, також до заяви не надано доказів, які б підтверджували необхідність забезпечення позову у такому вигляді.

У судовому засідання апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

Представник позивача просив розглянути апеляційну скаргу та вирішити питання на розсуд суду.

Треті особи на стороні відповідача представники Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» просили апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

В судове засідання не зявився позивач ОСОБА_2, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.76 ЦПК України через свого представника.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, представника позивача ОСОБА_2, представників третьої особи Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 151 153 ЦПК України та Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» та зазначив, що оголошення на сайті ОСОБА_1 розміщено під час дії ухвал суду про забезпечення позову від 29 вересня 2015 року та від 02 жовтня 2015 року, які не скасовані.

Але, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї статті встановлює вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом заявник зобов'язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Стаття 152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, який не є вичерпним. Згідно ч.3 вказаної статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України "Про аудиторську діяльність" аудит - це перевірка даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності суб'єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил (внутрішніх положень суб'єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з позовом є незгода позивача з діями відповідача стосовно видання наказу про припинення його повноважень генерального директора підприємства та призначення тимчасово виконуючим обовязки генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» ОСОБА_3

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду за поновленням своїх порушених прав в частині трудових правовідносин, як особа, що не згодна з діями відповідача.

Таким чином, заява позивача про забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України, до набрання законної сили судовим рішенням по справі ініціювати, призначити та проводити будь який аудит чи перевірку діяльності Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» - не стосується предмету спору у даній справі, оскільки не повязані з особистими правами та інтересами позивача, а натомість стосується безпосередньо прав підприємства, яке позивач по даній справі не представляє.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиття заходів до забезпечення позову не повинно призводити (перешкоджати) до втручання у підприємницьку діяльність відповідача.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду Донецької області дійшла до висновку, що судом першої інстанції невірно здійснено оцінку наявності зв'язку між конкретним обраним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Тому, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд не мав повноважень для покладення такої заборони.

Колегія суддів зауважує, що проведення перевірки даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності не вимагає зупинення господарської діяльності, але заходи які прийняв суд першої інстанції унеможливлює роботу підприємства.

Тому, згідно п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст.312, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 енергетики та вугільної промисловості України задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді