№ 336/7743/14-ц
провадження № 2/336/102/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа П»ята Запорізька державна нотаріальна контора) про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позов, який уточнювала в процесі розгляду справи.

В позовній заяві вказує, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 10.05.1960 р. № 227 виконком міської Ради депутатів трудящих надав ОСОБА_5 земельну ділянку площею 555 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 місце 33 в м.Запоріжжя.

В 1964 р. будівництво житлового будинку № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя було завершено, зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації.

ОСОБА_5 здійснював будівництво житлового будинку за час знаходження у шлюбі з ОСОБА_6

Оскільки будівництво житлового будинку здійснювалось під час перебування у шлюбі з ОСОБА_6, то згідно ст.22 КпШС України вищезазначений будинок належав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності в рівних частках.

11.11.1964 р. ОСОБА_5 подарував ? частину зазначеного будинку ОСОБА_7 (дідусеві позивача).

11.07.1968 р. помер ОСОБА_7 Після його смерті спадкоємицею 1 черги є мати позивача ОСОБА_8, яка 13.07.1986 р. отримала свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом.

12.07.1996 р. ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 і змінила прізвище на «Островська».

Після зміни прізвища будь-які зміни про власника до звітного акту вартості побудов та споруд не вносилося, новий технічний паспорт на житловий будинок не складався.

14.05.1996 р. помер ОСОБА_5 Після його смерті спадкоємицею 1 черги є ОСОБА_6, як дружина спадкодавця, яка прийняла спадщину у порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в ред..1963 р.), фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживала і з 21.02.1973 р. була зареєстрована в спадковому будинку.

11.09.1998 р. ОСОБА_6 склала заповіт, яким належну частину житлового будинку № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя заповіла ОСОБА_9

25.05.1999 р. ОСОБА_6 померла.

16.08.2008 померла ОСОБА_9

За життя ОСОБА_9 не зверталась до нотаріальної контори з приводу оформлення ? частки спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, але у відповідності до ст.549 ЦК України (в ред..1963 р.) прийняла спадок фактично, оскільки постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинку, від своїх спадкових прав за заповітом не відмовлялась.

Після смерті ОСОБА_9, позивач та відповідачі по справі, а також ОСОБА_3, який помер 14.05.2012 р., є спадкоємцями першої черги. Вони не звертались до нотаріальної контори з приводу оформлення спадку, що залишився після смерті ОСОБА_9, адже всі проживали та були зареєстровані у спадковому будинку.

В 2013 р. П»ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2014 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Посилаючись на ст.ст.529, 549 ЦК України (в ред..1963 р.), ст.1217, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, за позовом ОСОБА_1 просить встановити факт родинних відносин та визнати, що ОСОБА_5, який помер 14.05.1996 р., є її дідусем, а ОСОБА_6, яка померла 25.05.1999 р., є її бабусею; визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські та службові споруди: житловий будинок літ.А, вбиральню літ.Е, паркани № 1,7, водопровід № 3 та 5, ворота № 4, хвіртку № 8, зливну яму № 9, замощення І, розташовані на земельній ділянці площею 555 кв.м. за адресою: м.Запоріжжя, вул..Липовецька, б.55 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла 11.08.2008 р.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала.

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, в процесі розгляду справи пояснював, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні просили відмовити з задоволенні позову з підстав, викладених в письмових судових дебатах (а.с.141-142).

Представник третьої особи П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори до суду не з»явився, подана заява про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_4 та його представника, приймаючи до уваги позицію відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника третьої особи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач, згідно позову, ставить питання про визнання за нею права власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9, якій ? частина житлового будинку належала на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_10 та на ? частку, яку заповіла ОСОБА_9 ОСОБА_6

Судом встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 10.05.1960 р. № 227 виконком міської Ради депутатів трудящих надав ОСОБА_5 було надано земельну ділянку площею 555 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 місце 33 в м.Запоріжжя (а.с.7-8).

ОСОБА_11 Ліве, кв.278, місце 33 було присвоєно адресу: м.Запоріжжя, вул..Липовецька, буд.55.

? частина житлового будинку № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя була подарована ОСОБА_5 ОСОБА_10 та 13.07.1985 р. успадкована ОСОБА_8, про що надано копію свідоцтва про право на спадщину (а.с.16).

ОСОБА_8 зареєструвала право власності на вказану частину будинку в ТОВ ЗМБТІ, про що свідчить копія технічного паспорту на спірний будинок та довідка ТОВ ЗМБТІ (а.с.60зв. 63, 85).

12.07.1996 р. ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на «Островська» (а.с.55 зв.).

16.08.2008 р. ОСОБА_9 померла (а.с.50 зв.).

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.07.1985 р. державним нотаріусом Тахта-Базарської державної нотаріальної контори Марийської області.

Спадкоємцями першої черги (ст.1261 ЦК України) після смерті ОСОБА_9 є позивач, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер 14.05.2012 р., як діти та чоловік померлої.

Вказані спадкоємці прийняли спадщину, оскільки проживали разом зі спадкодавцем ОСОБА_9 на час її смерті.

Постановою державного нотаріуса П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.07.2014 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 16.08.2008 р. ОСОБА_9, що складається з житлового будинку № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя (а.с.69). Як вбачається з даної постанови, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцями щодо частки, яку успадкувала за заповітом ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_12

З матеріалів спадкової справи вбачається, що у позивача наявні всі документи, необхідні для оформлення спадщини у вигляді ? частки будинку, яка належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз»яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку не підлягають.

З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії не вбачається, що нотаріусом відмовлено у видачі позивачу свідоцтва після смерті ОСОБА_9, право власності на яку спадкодавцем зареєстровано у встановленому порядку, а тому позивач та інші спадкоємці взмозі отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, що є підставою для відмови у позові.

Заявляючи вимоги про визнання права власності на ? частину будинку, яка успадкована, на думку позивача, ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_6, позивач зазначає, що будівництво спірного житлового будинку здійснювалось під час перебування у шлюбі ОСОБА_5 з ОСОБА_6, та згідно ст.22 КпШС України вищезазначений будинок належав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності в рівних частках.

Згідно позову, 14.05.1996 р. помер ОСОБА_5 Після його смерті спадкоємицею 1 черги є ОСОБА_6, як дружина спадкодавця, яка прийняла спадщину у порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.549 ЦК України (в ред..1963 р.), фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживала і з 21.02.1973 р. була зареєстрована в спадковому будинку.

За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування ОСОБА_5 у шлюбі з ОСОБА_6, і, навпаки, наявна довідка (а.с.66) про те, що в Жовтневому відділі ДРАЦС по актовим записам про шлюб на ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зареєстрованими не значиться.

Оскільки в процесі розгляду справи належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі позивачем не надано, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 набула право власності на ? частину будинку № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя, як на спільне сумісне майно подружжя (ст.22 КпШС), чи успадкувала її після смерті ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги. Враховуючи наведене судом не встановлено, що ОСОБА_6 за життя набула права власності на ? частку житлового будинку № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя, а відповідно ОСОБА_9 набула право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок № 55 по вул..Липовецькій в м.Запоріжжя у порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 задоволеню не підлягають.

На підставі ст..88 ЦПК України, суд не стягує з відповідачів судові витрати.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (третя особа П»ята Запорізька державна нотаріальна контора) про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк