АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріБасюк Ю.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та відсотків за договором депозиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №761/14098/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/221/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кравець Д.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року позов задоволено частково. /а.с. 178-184/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині застосування строку позовної давності та відмови у стягненні відсотків за депозитним договором в сумі 335484, 93 грн. на користь кожного, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість в цій частині. Вважають, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що здійснене банком 31.12.2009 р. перерахування коштів з депозитних на поточні рахунки не надавало можливості позивачам користуватись належними їх грошовими коштами, оскільки вони фактично утримувались банком. Також зазначили, що зобов'язання щодо повернення вкладу вважаються виконаними з моменту повернення вкладу банком або надання іншої реальної можливості отримати вклад. Таким чином, вважає, що судом неправомірно застосовано до спірних правовідносин норми глави 72 «Банківський рахунок», оскільки застосуванню підлягали норми глави 71 «Банківський вклад». Також вважає, що в даному випадку не може бути застосовано строк позовної давності, оскільки ст. 268 ЦК України передбачено, що позовна давність не застосовується до вимог вкладника банку щодо повернення вкладу, а нараховані проценти лише збільшують суму вкладу у відповідності до ч. 6 ст. 1061 ЦК України, тобто фактично вимоги ставляться про повернення вкладів, які збільшились на суму нарахованих на них процентів, що також стосується інфляційних витрат та 3% річних, що входять до складу основного зобов'язання, та фактично також стосуються повернення суми вкладів. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просили рішення суду скасувати а частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 335484, 93 грн. на користь кожного з позивачів відсотків за вкладами, стягнення 10809, 10 грн. на користь ОСОБА_6 трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов'язання та інфляційного збільшення заборгованості, та постановити нове рішення в цій частині про задоволення зазначених вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню в частині відмови у стягненні відсотків за вкладами, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовної вимоги, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2008 року між позивачами та відповідачем були укладенні договори строкового банківського вкладу (депозиту) «Моє майбутнє» /а.с. 11-14/, строком на шість місяців, тобто по 10 квітня 2009 року, та сумами вкладів по 1 100 000 грн. 00 коп. в кожному випадку.

09 вересня 2009 року Центральним районним судом м. Сімферополя АРК було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 до Центрального відділення Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Філії ВАТ КБ «Надра», Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про повернення банківського вкладу, зобов'язання зробити певні дії - задоволено/а.с. 15-20/, вирішено повернути ОСОБА_6, ОСОБА_7 їх вклади шляхом перерахування сум по 1 100 000 грн. 00 коп. із їх депозитних рахунків, на їх поточні рахунки, видати одноразово 127 000 грн. 00 коп., 588 500 грн. 00 коп., 638 500 грн. 00 коп. готівкою через касу банку, Центрального відділення філії ВАТ КБ «Надра» Кримське РУ, вказане рішення було виконано 30.12.2009 р.

Крім того, відповідно до рішення Центрального районного суду м. Сімферополь АРК від 14 грудня 2010 року з ВАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Центрального відділення філії ВАТ КБ «Надра на користь ОСОБА_6 ухвалено стягнути: суми недорахованих та несплачених процентів, яка за час прострочення виконання зобов'язання складає 180 912 грн. 33 коп.; суму, яка складає 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання, яка станом на 30 грудня 2009 року складає 23 597 грн. 26 коп.; суму, що складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов'язання, яка за час прострочення виконання зобов'язання станом на 30 грудня 2009 року складає 66 550 грн. 00 коп., на користь ОСОБА_7 - суми недорахованих та несплачених процентів у розмірі 180 912 грн. 33 коп.; суму, яка складає 3 % річних - 23 597 грн. 26 коп.; суму, що складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов'язання - 66 550 грн. 00 коп. /а.с. 21-25/.

Крім того, відповідно до рішення Центрального районного суду м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від 12 травня 2011 року, з урахуванням внесених змін рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 02 листопада 2011 року, серед іншого, стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» суми, що складаються з трьох відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов'язання, за період 01 січня по 27 жовтня 2010 року, на користь ОСОБА_6 у розмірі 107 631 грн. 23 коп. та на користь ОСОБА_7 у розмірі 108 083 грн. 28 коп. /а.с. 30-34, 35-40/.

Також, рішенням Центрального районного суду м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2012 року було стягнуто з ПАТ КБ «Надра», який є правонаступником ВАТ КБ «Надра», на користь позивачів за прострочення виконання грошового зобов'язання в частині повернення суми вкладів за період з 28 жовтня 2010 року по 01 квітня 2011 року трьох відсотків річних та інфляційних витрат, а саме, на користь ОСОБА_6 - 63 513 грн. 70 коп., на користь ОСОБА_7 - 70 859 грн. 25 коп. /а.с. 41-42/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за період з 11 квітня 2009 року по 14 січня 2011 року у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання щодо невиплати нарахованих на вклад відсотків, суд першої інстанції обґрунтовано керувався вимогами ст. 257, ч. 5 ст. 261 ЦК України, відповідно до яких загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що з вказаною вимогою ОСОБА_6 звернувся лише 15 січня 2014 року, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що підлягають стягненню у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання щодо невиплати нарахованих на вклад відсотків у розмірі 127 000 грн. 00 коп. за період з 15 січня по 28 квітня 2011 року сума інфляційних витрат у розмірі 5 969 грн. та 3 % річних у розмірі 1 085 грн. 59 коп., а у загальному розмірі 7 054 грн. 59 коп. (5969,00+1085,59=7054,59).

Доводи апеляційної скарги щодо збільшення вкладів на суму інфляційних витрат та 3% річних, у зв'язку з чим неправомірним застосування строку позовної давності до вказаних вимог, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 268 ЦК України, строку позовної давності не застосовується до вимог вкладника банку щодо повернення вкладу, а вимоги щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних мають іншу, відмінну правову природу аніж вклад, не можуть бути з ним ототожненні, регулюються ст. 625 ЦК України, якою встановлено відповідальність за порушення виконання зобов'язань, у зв'язку з чим, судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги позивачів в межах строку позовної давності.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми недорахованих відсотків на вклади позивачів, а саме з 31 грудня 2009 року по фактичний день отримання позивачами своїх коштів - 28 квітня 2011 року, виходячи з розрахунку 23 % річних, що складатиме по 335 484 грн. 93 коп. на користь кожного позивача, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 599 ЦК України, про те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, встановивши, що як вбачається з умов банківських вкладів, останні внесли суми вкладів строком на шість місяців, тобто до 10 квітня 2009 року (п.п. 2.2), а відповідач, в свою чергу, зобов'язався за час користування коштами в межах строку дії Договорів нарахувати і виплатити позивачам 23 % річних, після чого повернути позивачем вклади шляхом перерахування коштів на рахунок.

Встановивши, що рішеннями судів встановлено, що банк був зобов'язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів - 10 квітня 2009 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з дня повернення коштів (депозитів) шляхом їх перерахування на поточні рахунки 31 грудня 2009 року зобов'язання відповідача перед позивачами, які витікають з депозитних договорів, припинилися, у зв'язку з чим вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їх користь сум недорахованих відсотків на їх вклади, а саме з 31 грудня 2009 року по фактичний день отримання позивачами своїх коштів - 28 квітня 2011 року, виходячи з розрахунку 23 % річних, що складатиме по 335 484 грн. 93 коп. на користь кожного позивача, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до укладених договорів, банк був зобов'язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договорів - 10 квітня 2009 року.

Судами встановлено, що 31 грудня 2009 року вклади були перераховані з депозитних рахунків на поточні, у зв'язку з чим, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх повернення.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, та не заперечується сторонами, фактично рахунки, на які було перераховано зазначені вклади було розблоковано 29 квітня 2011 року.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банку, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином, проценти на банківський влад нараховуються по день фактичного їх повернення вкладникові, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 268 ЦК України, строк позовної давності не застосовується до вимог вкладника банку щодо повернення вкладу.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного суду України, у справі №6-140цс13, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом, на що суд першої інстанції уваги не звернув, необґрунтовано відмовивши у стягнення відсотків за вкладами, тому за таких обставин висновок суду про те, що банк виконав своє грошове зобов'язання в день перерахування вкладів на поточні банківські рахунки вкладників є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2014 року -скасувати в частині відмови у стягненні відсотків за депозитними договорами, та постановити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», місцезнаходження м. Київ, вул. Артема, 15, ідентифікаційний код 20025456 на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, відсотки за депозитним договором №654191 від 10 жовтня 2008 р. за період з 31 грудня 2009 року по 28 квітня 2011 р. у розмірі 335484, 93 гривні.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», місцезнаходження м. Київ, вул. Артема, 15, ідентифікаційний код 20025456 на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, відсотки за депозитним договором №654209 від 10 жовтня 2008 р. за період з 31 грудня 2009 року по 28 квітня 2011 р. у розмірі 335484, 93 гривні.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: