Справа № 465/4521/15 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/7269/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я. Гірник Т.А.

секретар: Симець В.І.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої затіканням з покрівлі в належну йому, позивачу, квартиру АДРЕСА_1 за період з 1999 року по 2012 рік в сумі 200000 грн.,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року в задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15500 грн. та моральної немайнової шкоди в розмірі 184500 грн. завданої затіканням з покрівлі в належну йому, позивачу квартиру № 53 у будинку № 39 на вулиці Володимира Великого у м. Львові за період з 1999 року по 2012 рік відмовлено за недоведеністю таких.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог, або скерувати справу на новий розгляд. Зазначає, що судом не застосовані ст. ст. 7, 13, 14, 15, 18, 24, 175, 176 Житлового кодексу УРСР, які визначають, що відповідачем по даній справі є виконком. Якщо суд вважає інакше, він мав би вказати, що позов подано до неналежного відповідача, чи залучити належного відповідача. Крім цього, зазначає, що судом ігнорується той факт, що згідно закону шкода не є нульовою, оскільки затікання з даху, яке є доведене, не є благом, а отже мусить бути хоч якесь відшкодування.

У судове засідання представник відповідача не зявився, причин неявки не повідомив, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності зважаючи на те, що вказана особа повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представника суду не представлено та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та задоволення апеляційної скарги, немає.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивач не довів, що шкода, на яку він покликається завдана саме виконавчим комітетом Львівської міської ради, а будь-яких претензії до інших осіб у нього немає. Також, позивачем не виконано обовязку по доведенню як розміру шкоди так і причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та спричиненою шкодою. Також, судом вказано і про те, що позивачем не доведено не тільки розміру матеріальної шкоди, а й того, що спричинена вона діями відповідача виконавчого комітету Львівської міської ради, а також, що обовязок відшкодування шкоди покладений саме на цей орган. Окрім цього, судом першої інстанції констатовано, що оскільки судом встановлено, що в результаті дій відповідача не було порушено права позивача, суд вважає, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають до задоволення, з цих підстав не підлягає до задоволення і моральна шкода.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують.

Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, позивач у такій (з врахуванням уточнень до позову, що мали місце під час судового розгляду) просив про стягнення з виконавчого комітету Львівської міської ради матеріальної та моральної шкоди, завданої затіканням з покрівлі у належну йому квартиру за період 1999-2012 роки, через неналежне проведення капітального ремонту відповідачем у 1998 році.

Окрім цього, із наданих позивачем листів-відповідей на його звернення Франківської районної адміністрації, актів ЛКП «Магістральне» (а.с. 4-7), дійсно вбачається, що у вказаний ним період мали місце факти замокання стелі у коридорі, житловій кімнаті, туалеті і ванні його квартири, внаслідок протікання покрівлі. Однак жодних доказів про причину протікання покрівлі даху будинку, у якому знаходиться квартира позивача і, як наслідок спричинення йому шкоди, про яку він вказує, у матеріалах справи немає, як немає і доказів вини саме вказаного позивачем відповідача у спричиненні такого затікання у квартиру позивача та спричиненні будь-якої шкоди, зокрема, і внаслідок неналежно здійсненого капітального ремонту у 1998 році.

Таких доказів позивачем не подано, про такі докази не вказано і клопотань про витребування таких не заявлено ні у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції.

Проте лише після встановлення факту спричинення саме вказаним відповідачем позивачу шкоди, суд вправі вирішувати питання про відшкодування такої на його користь та розміри такого відшкодування.

Припущення позивача про те, що шкода була заподіяна йому внаслідок неналежно здійсненого капітального ремонту відповідачем у 1998 році, жодним доказами не підтверджені, про такі не наведено та клопотань про витребування таких не заявлялось, як і доказів про проведення такого ремонту відповідачем у 1998 році.

Зважаючи на вказане, а саме відсутності доведеності факту спричинення вказаним відповідачем позивачеві матеріальної та моральної шкоди, про яку він зазначає, у суду першої інстанції не було підстав для вирішення питання про задоволення позовних вимог, тим більше у заявленому позивачем розмірі.

Враховуючи вказане рішення суду першої інстанції слід визнати законним та таким, що відповідає обставинам справи, доводи ж апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

ОСОБА_3