Номер провадження 2/754/4352/15
25 грудня 2015 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 33% заробітної плати до повноліття дитини, але не менше ніж 30% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, те, що відповідач проживає окремо, матеріально не забезпечує дитину, яка знаходиться на утриманні позивачки, оскільки постійно проживає з нею.
У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, не з'явились.
Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується телеграмою, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
Відповідно ч. 6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 11).
Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22 березня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище після реєстрації шлюбу якої "ОСОБА_1", актовий запис за № 308, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3).
Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4).
Позивач зареєстрована та проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою ЖБК "Індикатор-13" від 09.07.2015 року (а.с. 8).
Як вбачається з пояснень позивача, які не були спростовані з боку відповідача, відповідач, який проживає окремо, дитину, яка потребує матеріальної допомоги, не утримує, що призводить до скрутного матеріального становища дитини, що має істотне значення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд, визначає розмір аліментів, беручи до уваги вищенаведені обставини цієї справи, що мають істотне значення, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка знаходиться на утриманні матері.
Закон встановлює мінімальний їх розмір, а саме ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання.
Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 210, 212, 213-215, 218, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 150, 180, 181, 182 СК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 33% від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред'явлення позову - 13 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 243,60 грн.
Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.