АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 667/3500/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/3209/15
Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаря ОСОБА_4В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» про зобовязання застосування тарифів у відповідному розмірі та перерахування оплати за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.10.2015 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції розглядаючи позовну заяву про захист прав споживачів не взяв до уваги правову позицію ВСУ від 01.02.2013 року «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012рр.) в якій зазначено, що при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).Однак суд першої інстанції порушив зазначену правову норму та незаконно звільнив від доказування відповідача, поклавши це тільки на позивача. Крім того,суд першої інстанції поверхово дослідив саме рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 143 від 17.06.2014 року, суд не проаналізував порядок формування і порядок затвердження тарифів органом місцевого самоврядування та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення. Також суд не встановив, що тарифи, затверджені рішенням №143 від 17.06.2014 року, призначені для застосування при нарахуванні пільг і субсидій мешканцям житлових будинків ОСББ, КО ЖБК «Україна» є незаконними для застосування нарахування послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлових будинків. У звязку з чим, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У письмових запереченнях на апеляцію ТОВ «Україна» посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5, просило про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_6, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

Представники ТОВ «Україна» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5 до суду не зявилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без її участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 і є власницею ? зазначеної квартири (а.с.12).

Відповідно до договору про співробітництво з технічного та санітарного обслуговування житлових будинків укладених між КО ЖБК «Україна» та ТОВ «Україна» в особі директора ОСОБА_8 від 01.09.2005 року та 01.08.2011 року відповідні послуги по утриманню будинку і прибудинкової території позивачки надає ТОВ «Україна».

Відповідно до ч.2 ст.14, ч.2 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених законом. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими у встановленому порядку.

Згідно п.п.2 «а» ст.28 ЗУ «Про місцеве самоврядування» встановлення в порядку і межах, визначених законодавством тарифів на побутові і комунальні послуги відноситься до відання міських рад.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішення органу місцевого самоврядування про затвердження відповідних тарифів № 373 від 15.08.2006 року, № 486 від 17.10.2006 року та № 536 від 24.11.2006 року постановами Суворовського районного суду м. Херсона від 15.08.2006 року, 17.10.2006 року та від 24.11.2006 року відповідно, що набрали чинності, були визнані недійсними та скасовані.

Крім того, рішення № 141 від 18.03.2008 року та № 486 від 16.09.2008 року були визнані незаконними та скасовані постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.07.2009 року, що набрала законної сили у встановленому порядку. Рішення № 548 від 21.10.2008 року постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2012 року та додатковою постановою вказаного суду від 14.03.2012 року, які набрали законної сили, визнано недійсним з часу прийняття такого рішення.

Рішення № 566 від 20.12.2011 року та № 28 від 17.01.2012 року, яким вносились зміни до попереднього рішення, а також рішення № 29 від 24.01.2012 року застосуванню до будинку в якому знаходиться квартира позивачки не підлягають, з огляду на затверджений до таких рішень перелік будинків.

Також, з ухвали апеляційного суду Херсонської області від 16.03.2005 року, яка відповідно є чинною вбачається, що рішення № 97 «Про затвердження мінімального переліку та вартості послуг з утримання будинків та прибудинкової території» було скасовано рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 2004 року, яке вказаною ухвалою залишено в силі.

Крім того, судом правильно встановлено, що рішення 237/1 від 09.07.2004 року вносить зміни до рішення № 97, яке відповідно є скасованим починаючи з 28.12.2004 року, а тому рішення 237/1 не може бути застосовано для визначення тарифів для нарахування позивачці оплати за відповідні послуги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив, що рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 143 від 17.06.2014 року, на теперішній час є єдиним нормативно правовим актом, який спрямований на регулювання та встановлення граничних тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових території для житлових будинків, у яких створені обєднання співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі в будинку позиваки, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Садова, 9. Тому застосуванню підлягає саме це рішення, а відтак позовні вимоги ОСОБА_5 задоволеними бути не можуть.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3