Провадження №6/200/5984/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2015 р. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря: Кобзар А.В.

заявника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінський районного суду м. Дніпропетровська із заявою про скасування рішення Третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський союз» від 31 січня 2014 року.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 31.01.2014 у складі суді Тртетейського суду при Асоціації «Дніпровський банківський союз» ОСОБА_2 було винесено рішення по справі №722/2014за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення заборгованості, яким з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором 17 489,20 грн. та судовий збір у сумі 500 грн. Про дане рішення йому стало відомо лише після того, як виконавчою службою Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська з його пенсії почали стягувати кошти для погашення заборгованості. 13.10.2015 року заявником було утримано вищевказане рішення. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що з ПАТ КБ «ПриватБанк» третейської угоди він не підписував і в заяві позичальника № DZXRR604502936 не вказане третейське застереження.

Заявник ОСОБА_1І в судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дослідивши матеріали третейської справи №722/2014, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.01.2015 року по справі № 722/2014 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 17489,20 грн. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати по оплаті третейського збору у сумі 500 грн.

Судом встановлено, що рішення третейського суду постановлене у складі третейського судді Кириченко Н.В. на підставі укладеного 08.02.2010 року шляхом перерахування коштів на підставі заяви позичальника між Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DZXRR604502936 у відповідності до якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1 у строк по 08.11.2010 рок кредит у національній валюті України на загальну суму 5000, 00 на умовах виплати позичальником 0,12 % річних за час фактичного користування кредитом. При цьому позичальник зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобовязання згідно з кредитним договором у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Відповідно до змісту заяви позичальника №DZXRR604502936 ОСОБА_1 надав згоду , що місцем розгляду спорів, які виникають між сторонами як по цьому зобовязанню так і по інших зобовязань між цими сторонами за вибором Банку: Постійно діючому третейському суді при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз», а також на умовах, передбачених п.6.6 Умов (а.с.5).

Отже, зазначена заява містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпропетровський банківський союз».

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Згідно ст. 34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони (позивач та відповідач - ст. 2 Закону України «Про третейські суди») та їх представники.

Як вбачається із заяви, заявник просить скасувати рішення Постійного діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.01.2015 року у справі №722/14 з підстав неналежного повідомлення позивача про час та місце проведення розгляду справи третейським судом, що на думку заявника є передбаченою п.5 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України підставою для скасування рішення третейського суду.

Із загального змісту Закону України «Про третейські суди» вбачається, що оскарження рішення можливе у вигляді його скасування за формальними ознаками та у виключних випадках, перелік яких встановлений у ст. 51 Закону України «Про третейські суди» і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЗУ «Про третейські суди» сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів третейської справи, а саме із реєстру (на замовлення листи відправлені - Юридичний департамент) від 17 січня 2014 р., документи та письмові матеріали, а також рішення третейського суду від 31.01.2015 р. направлені за адресою заявника ОСОБА_1, яка зазначена у позовній заяві, а саме: 51900, АДРЕСА_1.

Але як встановлено у судовому засіданні та підтверджено заявником, він зареєстрований та проживає за адресою: 51900, АДРЕСА_2, що також підтверджується копією паспорта заявника та заявою позичальника № №DZXRR604502936 від 08.02.2010 р.

Отже посилання представника заявника на наявність підстав, передбачених п.5 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, для відмови в задоволенні заяви, є обґрунтованими, оскільки цією нормою закону визначено підставою можливого скасування рішення суду - вирішення третейським судом питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі. При цьому, учасниками третейського розгляду, згідно ст. 34 Закону України «Про третейські суди» є сторони та їх представники. ОСОБА_1 був відповідачем у справі № 722/2014, розглянутій третейським судом, тобто стороною у справі. При цьому в третейській справі №722/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не містяться зворотні поштові повідомлення про отримання ОСОБА_1 документів, а також рішення третейського суду від 31.01.2014 р., які були направлені за невірною адресою: 51900, АДРЕСА_1.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 389-4 Цивільного процесуального кодексу України, суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких третейськими судами заборонений.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), який набрав чинності 12 березня 2011 року.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», про скасування якого просить ОСОБА_1, ухвалено 31 січня 2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Оскільки ОСОБА_1 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015р. у справі № 6-856цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України, відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.01.2014 року по третейській справі № 722/2014 підлягає задоволенню, оскільки третейський суд у складі третейського судді Кириченко Н.В. вирішено питання про права і обов'язки ОСОБА_1, який не брав участь у справі у звязку з не направленням за місцем його проживання документів та інших письмових матеріалів рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів.

До того ж відносини, що виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконанням зобов'язань по кредитному договору, враховуючи той факт, що на час укладення з позичальником ОСОБА_1 заяву №DZXRR604502936 від 08.02.2010 р., а тим більше на час ухвалення Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» оскаржуваного рішення - 31.01.2014 року, діяла редакція Закону України «Про третейські суди», якою передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), справа, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, у відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не була підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 51, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 2, 210, 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 31.01.2014 року по справі № 722/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Е.В. Женеску