Справа № 727/9343/15-ц
Провадження № 2/727/2734/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
Судді Семенка О.В.
за участю: секретаря Гончарук Н.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Шевченківський районний відділ ДМС України в Чернівецькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Шевченківський районний відділ ДМС України в Чернівецькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що 06 березня 2015 року, між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_4
У відповідності до п. 1 вказаного вище договору купівлі-продажу, ОСОБА_2 передав їй у власність квартиру № 11 у будинку № 1 -А, який знаходиться по вул. Оренбурзькій, в м. Чернівці, за грошову суму коштів, яка передбачена в цьому договорі.
Тобто, на підставі вказаного вище правочину, вона набула право приватної власності на вище зазначену квартиру № 11 в будинку № 1-А, який знаходиться по вул. Оренбурзькій, в м. Чернівці.
Проте, на момент укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за цією адресою залишилася бути зареєстрованими ОСОБА_2, який являвся колишнім власником квартири, а також залишився бути зареєстрованим ОСОБА_3, що є рідним братом відчуджувача ОСОБА_2
Крім того, на момент укладання договору купівлі продажу квартири, та до теперішнього часу, відповідачі жодного разу не зявлялися за місцем знаходженням квартири, залишаючись при цьому зареєстрованим за адресою її знаходження, що підтверджується актом перевірки з виходом на місце наданим КЖРЕП№ 14.
Однак, не зважаючи на те, що за вказаним вище договором ОСОБА_2 відчуджив на її користь квартиру, відповідачі залишаються фактично її користувачами, оскільки не знялися з реєстрації у відділі громадянства, імміграції та реєстрації в Шевченківському відділі ДМС, за місцем знаходження квартири АДРЕСА_2 по вул. Оренбурзькій, в м. Чернівці.
За таких обставин, вона змушена постійно нести додаткові витрати по утриманню свого майна, а саме квартири, шляхом внесення значної суми коштів до бюджету у виді плати за користування квартирою, витрат по утриманню будинку та прибудинкової території, оскільки відповідачі вважаються особами, що фактично продовжують користуватись вищезазначеною квартирою.
Тому правовідносини, повязані з правом користуванням жилим приміщенням в квартирах, які належать громадянину на праві власності регулюються Житловим кодексом України.
Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири № 11, житлового будинку № 1 А, що знаходиться на вулиці Оренбурзькій в м. Чернівці.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, проте на адресу суду подала клопотання про розгляд справи без його участі, у якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак відомостей про поважність причини неявки суду не надали, у звязку з чим суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності відповідачів.
На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Із довідки КЖРЕП-№14 від 27.10.2015 року вбачається, що квартира за адресую АДРЕСА_3, належить ОСОБА_1, крім того за даную адресую зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.10).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстровані, але не проживають в квартирі № 11, по вулиці Оренбурзькій, буд. 1А в м. Чернівці, що підтверджується актом від 27.10.2015 року. (а.с.11).
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд виходив з наступного.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
У відповідності до положень ст.ст.150,155 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і вони мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд; власник квартири не може бути позбавлений права користування житлом, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Позивач є власником помешкання, яке вона має намір використовувати для особистого проживання та проживання членів його сімї.
Відповідачі не є членами сімї позивача, а тому необхідно усунути позивачу перешкоди в користуванні житлом, шляхом визнання втрати відповідачами права користування квартирою №11, яка знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Оренбурзька, 1-А.
Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.
Враховуючи, що відповідачі не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України) та відсутністю договірних відносин з власником квартири, відповідачі втратили право користування квартирою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150; 155; 156 ЖК України ст. ст. 316; 317; 325; 391 ЦК України, ст. ст. 10; 11; 209; 212; 214-215; 218; 224-226 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Шевченківський районний відділ ДМС України в Чернівецькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири № 11, житлового будинку № 1-А, що знаходиться на вулиці Оренбурзькій в м. Чернівці.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заява про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Семенко О.В.