АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2291/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Хмельницькийх

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар: Гриньова А.М.

з участю : представника позивачів ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/11994/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представника ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення нарахованих на суму боргу 3% річних та інфляційних.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3, ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом, вказували, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2011 року, задоволений цивільний позов потерпілих та стягнуто з ОСОБА_5 на їх користь у відшкодування моральної шкоди по 100000 грн. кожному. Вирок набрав законної сили. Позивачі вказували, що з часу відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_5 неналежним чином виконував зобов'язання щодо сплати коштів. Згідно виписки з банку в період з 20 січня 2012 року по 9 квітня 2015 року на рахунок ОСОБА_3 від ОСОБА_5 надійшло 5261 грн. 50 коп. Також відповідно до виписку з банку в період з 20 січня 2012 року по 9 квітня 2015 року на рахунок ОСОБА_4 від ОСОБА_5 надійшло 7096 грн. 27 коп. У зв'язку з неналежним виконанням зобов"язання з позичальника підлягає стягненню також, згідно до положень чинного законодавства, за несвоєчасне виконання зобов'язання, нараховані інфляційні втрати і 3% річних. Тому просили стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 140781 грн. 41 коп. інфляційних втрат, 8526 грн. 45 коп. 3 % річних, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 138054 грн. 94 коп. інфляційний втрат, 8354 грн. 85 коп. 3% річних.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 3% річних 7977 грн. 21 коп. нарахованих на суму боргу та інфляційних 21577 грн. 50 коп., судовий збір 295 грн. 54 коп., всього стягнуто 29850 грн. та на користь ОСОБА_6 3 % річних -7822 грн. 21 коп. нарахованих на суму боргу та інфляційних 21156 грн. 63 коп., судовий збір 289 грн. 79 коп., всього стягнуто 29269 грн. 13 коп. В решті позову відмовлено.

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 провадження № 22-ц/792/2291/15

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 30, 32 В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду в частині розміру задоволених позовних вимог, просять скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вказують, що вирішуючи спір суд прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову та пропуск позивачами строку звернення до суду. Зазначають, що боржник ОСОБА_5 постійно сплачував кошти, в зв'язку з чим строк позовної давності постійно переривався. Також апелянти вважають, що при вирішенні спору судом невірно взято до уваги розрахунок інфляційних втрат і 3% відсотків річних, зроблений представником відповідача, оскільки такий розрахунок проведено невірно.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 3 і п. 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено, що вироком Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2011 року ОСОБА_5 було визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років і 6 місяців. Цим же вироком на відшкодування, заподіяної злочином шкоди, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 100000 грн. кожній.

Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням.

Вирок в частині цивільного позову було звернуто до примусового виконання Державною виконавчою службою України.

Станом на 9 квітня 2015 року з ОСОБА_5 на виконання вироку суду в частині цивільного позову в примусовому порядку було стягнуто на користь ОСОБА_3 5261 грн. 50коп., залишок боргу складав 94738 грн. 50 коп., на користь ОСОБА_4 7096 грн. 27 коп., залишок боргу складав 92903 грн. 73 коп.

Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 1 жовтня 2014 року (справа № 113цс14), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

Також відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач відбуває кримінальне покарання за вироком суду в місцях позбавлення волі та виконання вироку в частині цивільного позову здійснювалось в примусову порядку органами виконавчої служби, отже в звязку з цим твердження апелянта про переривання строку позовної давності вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, не може бути прийнято до уваги, оскільки рішення суду виконувалось в примусовому порядку, а не добровільно відповідачем.

Крім того ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача в суді першої інстанції подав заяву про застосування строку позовної давності при вирішенні даного спору.

Таким чином суд першої інстанції правомірно відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України стягнув з відповідача на користь позивача інфляційні втрати та три відсотки річних з урахування строків позовної давності за період з 18 червня 2012 року по 9 квітня 2015 року. Кінцеву дату 9 квітня 2015 року, по яку здійснюється розрахунок, зазначено позивачами в позовній заяві.

Однак суд першої інстанції поклавши в основу рішення розрахунок представника відповідача щодо розміру інфляційних втрат та трьох відсотків річних і відхиливши відповідний розрахунок представника позивача в порушення вимог ч. 3 ст. 215 ЦПК України не навів жодних мотивів з яких суд приймає до уваги розрахунок відповідача та відхиляє розрахунок позивача.

Так розрахунок розміру інфляційних втрат повинен визначатись у відповідності до спільного Листа Верховного суду України та Міністерства статистики України № 62-97 від 3 квітня 1997 року.

За цим листом для визначення індексу інфляції за любий період необхідно помісячні індекси за цей період перемножити між собою. Якщо в таблиці індексів інфляції наявні індекси інфляції за кожний рік в цілому можна полегшити розрахунок і за рік в цілому брати відповідний індекс інфляції за цей рік. При цьому слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, отже якщо платіж внесений з 16 по 30 число кожного місяця, то розрахунок починається зі слідуючого місяця. В даному випадку позовна заява подана до суду 16 червня 2015 року, а тому при розрахунку інфляційних втрат необхідно брати помісячні індекси інфляції з липня місяця 2012 року.

Відповідно до даної методики розрахунку і необхідно розраховувати розмір інфляційних втрат позивачів внаслідок невиконання грошового зобовязання відповідачем в межах строку позовної давності за період з липня 2012 року по квітень 2015 року, кінцевий термін періоду визначений самими позивачами.

Так розмір боргу відповідача перед ОСОБА_3 (ОСОБА_8Г.) станом на 9 квітня 2015 року складав 94738 грн. 50 коп., перед відповідачем ОСОБА_4 92903 грн. 73 коп.

Отже індекс інфляції за період з липня 2012 року по квітень 2015 року складає: (99,8х99,7х100,1х100х99,9х100,2х100,5(за2013рік)х124,9(за2014рік)х103,1х105,3х110,8х114) : 100-11 = 171,6%.

Відповідно сума боргу відповідача перед ОСОБА_3 (ОСОБА_8Г.) станом на квітень 2015 року з урахуванням індексу інфляції становить : 94738,5х171,6: 100 = 162571 грн. 26 коп., розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 (ОСОБА_8Г.) становить : 162571 грн. 26 коп. 94738 грн. 50 коп. = 67832 грн. 76 коп.

Сума боргу відповідача перед ОСОБА_4 станом на квітень 2015 року з урахуванням індексу інфляції становить : 92903,73х171,6: 100 = 159422 грн. 80 коп., розмір інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_4 становить : 159422 грн. 80 коп. 92903 грн. 73 коп. = 66 519 грн. 07 коп.

Що стосується розміру 3 % річних,то їх розрахунок здійснюється наступним чином.

Так розмір боргу відповідача перед ОСОБА_3 (ОСОБА_8Г.) станом на 9 квітня 2015 року складав 94738 грн. 50 коп.

За період з 16 червня 2012 року (день подачі позову 16 червня 2015 року) по 9 квітня 2015 року розмір 3% річних складає :

- з 16.06.2012 року по 31.12.2012 року 94738,5х0,03/366х199=1545 грн. 32 коп.;

- з 1.01.2013 року по 31.12.2013 року 94738,5х0,03/365х365=2842 грн.16 коп.;

- з 1.01.2014 року по 31.12.2014 року 94738,5х0.03/365х365=2842 грн. 16 коп.;

- з 1.01.2015 року по 9.04.2015 року 94738,5х0,03/365х99=770 грн. 80 коп., а в загальній сумі 8000 грн. 44 коп., що підлягаютьстягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 (ОСОБА_8Г.).

Розмір боргу відповідача перед ОСОБА_4 станом на 9 квітня 2015 року складав 92903 грн. 73 коп.

За період з 16 червня 2012 року (день подачі позову 16 червня 2015 року) по 9 квітня 2015 року розмір 3% річних складає :

- з 16.06.2012 року по 31.12.2012 року -92903,73х0,03/366х199=1515 грн. 40 коп.;

- з 1.01.2013 року по 31.12.2013 року 92903,73х0.03/365х365=2787 грн. 11 коп.;

- з 1.01.2014 року по 31.12.2014 року 92903,73х0.03/365х365=2787 грн. 11 коп.;

- з 1.01.2015 року по 9.04.2015 року 92903,76х0,03/365х99= 755 грн. 95 коп., а в загальній сумі 7845 грн. 77 коп., що підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_4

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що обидва розрахунки сторін інфляційних втрат та трьох відсотків річних як представника позивача, так і представника відповідача є неправильними.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, надані сторонами розрахунки заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних не перевірив, в рішенні не навів мотивів чому приймає до уваги один розрахунок та відхиляє інший, свій розрахунок в рішенні теж не навів.

Виходячи з наведених обставин справи та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення на користь позивачів судових витрат у вигляді сплаченого судового збору при подачі позову та поданні апеляційної скарги відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, їх представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 3% річних в сумі 8000 грн. 44 коп., нарахованих на суму боргу, та інфляційні втрати в сумі 67832 грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3% річних в сумі 7845 грн. 77 коп., нарахованих на суму боргу, та інфляційні втрати в сумі 66519 грн. 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1591 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1560 грн. 30 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко