Справа № 463/2877/15 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/7506/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря: Юзефович Ю.І.,

з участю:апелянта ОСОБА_2,

представника ЛКП «№ 503» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «№503» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2015 року позов Львівського комунального підприємства «№503» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Львівського комунального підприємства «№503», , заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2013 року по 31.01.2015 року в розмірі 1 588 (одна тисяча пятсот вісімдесят вісім) грн. 49 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4. Вказує, що при ухваленні рішення суд керувався розрахунком заборгованості в якому не конкретизуються види послуг, які йому надавались та за які у нього ніби - то існує заборгованість. Також в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані докази того, що ЛКП«№503» намагалось укласти договір на обслуговування з відповідачем, та що ними здійснювались будь - які роботи з утримання будинку та прибудинкової території. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача на заперечення її доводів, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в квартирі № 2 на вул. Тарнавського,5 в м. Львові, являється власником вказаної квартири, що підверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки (а.с.5).

Відповідно до договорів: про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.07.2008 року; про надання послуг з вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів (крім токсичних та особливо небезпечних) від 01.01.2011 року; про постачання електричної енергії № 90443 від 31.08.2011 року; про виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрібудинкових мережах від 27.12.2011 року; про виконання робіт з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньобудинкових інженерних мережах від 01.01.2012 року та угоди № 47 від 01.02.2013 року, Львівське комунальне підприємство «№ 503» надає мешканцям вищевказаного будинку послуги з ліквідації аварій та пошкоджень на внутрішньобудинкових мережах, вивезення побутових відходів, профілактичної дезінфекції та інше (а.с. 9 - 21).

Задовольняючи позовЛьвівського комунального підприємства «№503», районний суд керувався: ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 13, ст.19, п. п.1, 5 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та виходив з того, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, які йому надаються.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитись, виходячи із наступного.

Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обовязок споживача житлово - комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору та оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відтак, зазначені норми зобов'язують громадян дотримуватись законодавства у сфері житлово - комунальних послуг, в тому числі вносити плату за користування послугами, та укладати відповідні договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем даних послуг.

Дана позиція висловлена в ухвалі колегії суддів у цивільних справах Верховного Суду України від 08.04.2009 року у справі № 6-16645св07, відповідно до якої послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкові території зобовязані сплачувати як квартиронаймачі так і власники викуплених та приватизованих квартир незалежно від наявності укладеного договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що відсутність договору про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкових територій між ОСОБА_4 та ЛКП «№503» не є підставою для звільнення відповідача від оплати за фактично надані послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобовязання. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-170 цс12 зазначено, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-6 цс 13 від 27 березня 2013 року. Зокрема вказано, що згідно зі ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

Відповідачем ОСОБА_4 не доведено відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання перед ЛКП «№503», що потягнуло виникнення заборгованості за надання послуг із утримання будинку та прибудинкових територій, яка розрахована за період з 01.09.2013 року по 31.05.2015 року в сумі 1588 гривень 49 копійок (а.с. 6).

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта - претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Доводи ЛКП «№503» про належне надання послуг по утриманню будинку та прибудинкових територій, які ОСОБА_4 отримував, проживаючи у квартирі № 2 на вул. Тарнавського, 5 в м. Львові, належним чином не спростовані.

Відповідач не надав суду першої інстанції доказів того, що ЛКП «№503» не надавало послуги чи неналежним чином надавало послуги по утриманню будинку та прибудинкових територій, суду не надані акти - претензії, які би стверджували такі факти.

Не надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.09.2013 року по 31.01.2015 року в розмірі 1 588 грн. 49 коп., згідно наданого розрахунку (а.с.6).

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм матеріального або процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_5