Справа № 640/3431/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Приблуда І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я особа: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім*єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

24.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я особа: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім*єю з померлим ОСОБА_6 з 1999 року по 13.05.2014 рік та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що в 1999 році вона познайомилась з ОСОБА_6 і він переїхав до неї проживати в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1. В період з 1999 року по 2005 рік ОСОБА_6 працював в м. Москва РФ і в цей час вони листувалися, а коли приїздив у відпустку допомагав їй та її дітям. З 2005 року вона з двома дітьми та ОСОБА_6 переїхали проживати разом в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_2. За цей час ОСОБА_6 добре відносився до її дітей, вони робили ремонт в квартирі, клеїли шпалери, міняли вікна, купували побутову техніку. З середини серпня 2013 року мати ОСОБА_6 захворіла і більшість часу він проводив з матір*ю, а вона купувала їм продукти харчування та необхідні ліки. 13.05.2014 року ОСОБА_7 померла і ОСОБА_6 не зміг перенести втрату матері і покінчив життя самогубством. Вона займалась похованням ОСОБА_6 і в 6-місячний строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, оскільки не підтверджено факт проживання однією сім*єю разом з спадкодавцем.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_6 познайомилась в 1999 році і він по 2005 рік служив в м. Москва Російської Федерації. Мати ОСОБА_6 заперечувала проти їх стосунків і говорила, що ніколи не дасть згоди на одруження свого сина з нею. ОСОБА_6, коли працював в РФ, часто приїжджав до неї в м. Харків, про що його мати не знала. З 2005 року ОСОБА_6 повернувся в м. Харків та поселився в неї в квартирі АДРЕСА_2. Він підтримував її матеріально, допомагав з дітьми, в них було спільне господарство, однак скільки грошей він їй надавав на господарство сказати не може, вони спільно проживали, ходили гуляти в парк, в театр, у відпочинок їздили разом, однак документів на підтвердження зазначеного в неї немає. Також, пояснила, що останній час ОСОБА_6 був з матір*ю, оскільки вона тяжко хворіла.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представники відповідачів в судовому засіданні з позовними вимогами не погодились, просили відмовити в їх задоволенні у зв*язку з безпідставністю та недоведеністю.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 був його племінником і в них з ним був тісний зв'язок і вони часто спілкувались як родичі. Вказував, що ОСОБА_7 жалілась, що у сина з*явилась жінка в 1999 році і вона його відправила в м. Москву служити, оскільки була проти цих стосунків. Після повернення з Москви, ОСОБА_6 проживав з матір*ю по вул. Труфанова в м. Харкові, і він його часто там бачив, коли приходив в гості і коли вони з матір*ю до них приходили разом на всі свята. Також вказував, що коли ОСОБА_6 запізнювався додому ввечері, мати його завжди шукала і дзвонила йому. Про те, що ОСОБА_6 міг проживати з іншою жінкою в іншому місці і речі не могло бути, оскільки мати була дуже сильною та вольовою жінкою і не могла йому це дозволити. Про існування ОСОБА_1 він дізнався лише в нотаріальній конторі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є двоюрідною тіткою ОСОБА_6 та стверджувала, що ОСОБА_6 все життя проживав з матір*ю на вул. Труфанова в м. Харкові і вони бачились завжди 1 раз на місяць , а про позивачку ОСОБА_1 ніколи не чула та її побачила тільки на похоронах. Дуже давно вона чула, що у ОСОБА_6 з*явилась жінка з двома дітьми, однак мати дуже різко ці стосунки заборонила і більше вона про цю жінку не чула.

Представник третьої особи - Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з*явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, просив розглядати справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли в один день - 13 травня 2014 року у віці 52 та 83 років відповідно, що підтверджується представленими свідоцтвами про смерть (а.с. 12-13).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 був сином ОСОБА_7. (а.с. 15).

За даними, викладеними в свідоцтві про право власності на житло № 2-98-131619 від 07.05.1998 року ОСОБА_6 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. (а.с. 16).

Згідно відповіді Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори №2976/0214 від 27.05.2015 року після померлого 13.05.2014 року ОСОБА_6 21.05.2014 року було отримано заяву від ОСОБА_2, ОСОБА_3 про прийняття спадщини; 12.07.2014 року від ОСОБА_1 про прийняття спадщини; 15.10.2014 року від ОСОБА_4 про прийняття спадщини; 25.10.2014 року від ОСОБА_5 про прийняття спадщини. Інших заяв від спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не надходило, свідоцтва про право власності на спадщину не видавалось. (а.с. 97).

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 зазначає, що проживала з померлим ОСОБА_6 однією сім*єю з 1999 року по день його смерті 13.05.2014 року, просить встановити факт проживання з ним однією сім*єю та визнати право власності за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов*язків подружжя ( ч. 2 ст.21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім*ю, але статусу подружжя не набувають.

Згідно наданих до суду доказів, позивач ОСОБА_1 на теперішній час має реєстрацію в АДРЕСА_3 з 08.10.1996 року. (а.с. 25 об.). 18.04.2014 року ОСОБА_1 отримала в дар від ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_4 на підставі договору дарування. (а.с. 18). Даних на підтвердження проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 суду позивач не надала.

Для підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_6 в період часу з 1999 року по 13.05.2014 рік позивачем надані наступні докази: листування з м. Москва за 1999-2000 роки (а.с. 22-24), рахунок замовлення по доставці в морг на 250 грн.(а.с. 100-101), документи на купівлю побутової техніки (а.с. 181-187), договір на виконання робіт від 10.09.2006 року між ОСОБА_6 та НТК «Енерготайм» (а.с. 188-190), особисті документи ОСОБА_6 (а.с. 191-207). Також, судом за клопотанням як позивача, так і відповідачів в обґрунтування своїх доводів та заперечень були допитані свідки.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому у ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення». Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об'єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов*язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов*язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що доказів спільного побуту, спільного проживання та домогосподарства, взаємних прав та обов'язків ОСОБА_1 з померлим 13.05.2014 року ОСОБА_6 під час розгляду справи не надано.

Так, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 в обґрунтування вимог позивача.

Так, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснювали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали однією сім*єю, однак при цьому також зазначали, що ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_6 додому, а він їздив до неї, що ОСОБА_6 обманював матір щодо своїх стосунків з ОСОБА_1. Також, свідок ОСОБА_12 пояснила, що знає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали на Салтівці, але де саме не може сказати, оскільки ніколи у ОСОБА_1 дома не була.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в суді розказали про почуття ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та про те, що ОСОБА_6 допомагав ОСОБА_1 з дітьми, коли бував у неї і що ОСОБА_6 він подвійне життя та приховував від матері своє відношення до ОСОБА_1 При цьому, свідок ОСОБА_10 також пояснила, що бюджет напевно в них був спільний, оскільки ОСОБА_6 був у ОСОБА_1, коли приїжджав до неї надовго, але постійно чи ні не може напевно сказати.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив той факт, що ОСОБА_6, з яким він знайомий з 1990 року, запрошував його в квартиру по вул. Труфанова в м. Харкові та в квартиру ОСОБА_1 на Салтівці проводити інколи дрібний побутовий ремонт. Про наявність спільного господарства між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 нічого сказати в суді не може, оскільки не знає.

Допитаний в якості свідка син позивача ОСОБА_1 ОСОБА_13 пояснив, що він познайомився з ОСОБА_6 в 1999 році і називав його дядею Славою. Також, вказував, що в період з 1999 року по 2002 рік ОСОБА_6 приїздив з м. Москви до них з матір*ю 2-4 рази на рік. З 2005 року поселився з ними на вул. Гв.Широнинців в м. Харкові та постійно проживав, але інколи та часто їздив до своєї матері на вул. Труфанова і зазначив, що ОСОБА_6 порівну проживав у них та у своєї матері. На запитання суду, свідок пояснив, що у матері та ОСОБА_6 був спільний бюджет та спільне господарство, однак в чому це проявляється та яким чином велося спільне господарство пояснити не зміг. Вказував на подарунки матері від ОСОБА_6 шкіряний плащ та йому з братом подарунки та іграшки з м. Москва, але при цьому, не зміг сказати про побутові витрати на кожен день. На запитання стосовно одежі ОСОБА_6, яка мається або була в квартирі ОСОБА_1 на вул. Гв.Широнинців зазначив про наявність одних бежевих брюк, светру сірого кольору, куртки сірої, однієї сорочки бежевого кольору, однієї пари туфель та нижньої білизни, що свідчить лише про один комплект одежі. Також, пояснив, що з 2012 року проживає окремо від матері, оскільки одружився.

Проаналізувавши надані свідками зі сторони позивача показання, суд приходить до висновку про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 почуттів та стосунків, які ОСОБА_6 приховував від матері та всіх інших його знайомих. Показання свідків щодо спільного проживання однією сім*єю суд оцінює критично, оскільки відомості, викладені в цих відомостях спростовуються іншими доказами, наданими до суду.

Також, суд зазначає, що доказів на підтвердження постійного спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в одному приміщенні протягом тривалого часу, які були пов*язані спільним побутом та домогосподарством та мали якісь взаємні права та обов*язки суду під час допиту свідків не надано. Відсутні і будь-які фотографії спільного відпочинку або побуту ОСОБА_1 та ОСОБА_6, а наведені докази в обґрунтування вимог позивача свідчать лише про спілкування інколи ОСОБА_6 та ОСОБА_1 та почуття, які ОСОБА_6 приховував від своєї матері на протязі тривалого часу. Теж, саме стосується і листів переписки ОСОБА_6 під час несення служби в м. Москва Російської Федерації.

Надані до суду позивачкою письмові докази документи на придбання побутової техніки взагалі не можуть бути судом взяті як належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім*єю, оскільки даних, хто саме купував ці побутові приладдя та за які грошові кошти суду не надано.

Стосовно особистих документів ОСОБА_6, наданих позивачкою до суду та договору від 10.09.2006 року на проведення монтажних робіт, суд критично оцінює надані докази, оскільки за представленими відповідачами даними, після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_5 доступу протягом декілька днів відповідачам не було і всі документи з цієї квартири зникли, у зв*язку з чим вони були змушені звертатись до правоохоронних органів та з оголошеннями в газету про пропажу документів.

Відповідно до постанови слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 15.05.2014 року кримінальне провадження за фактом смерті ОСОБА_6 закрито у зв*язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. (а.с. 75-76). В цій же постанові вказується, що сусіди - свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 пояснювали, що ОСОБА_6 проживав зі своєю старенькою матір*ю ОСОБА_7 у АДРЕСА_6.

Також, суду наданий витяг з ЄРДР про внесення відомостей 2512.2014 року за заявою ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України щодо намагань заволодіти шахрайським способом квартирою № 27 по вул. Труфанова 14 в м. Харкові невстановленими особами. (а.с. 77).

Свідки, заявлені відповідачами в обґрунтування своїх заперечень та допитані в судовому засіданні - ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 пояснили, що вони є родичами та близькими знайомими сім*ї ОСОБА_7 і ОСОБА_1 побачили тільки на похоронах, як знайому ОСОБА_6 При цьому також пояснювали, що ОСОБА_6 постійно проживав з матір*ю по вул. Труфановій в м. Харкові, де вони регулярно бували, дзвонили їм і часто вони спілкувались та всі пам*ятні дні святкували разом. Крім того, пояснювали, що ОСОБА_6 з матір*ю їздили разом на базар, з матір*ю він їздив у відпустку, у РФ за отриманням пенсії та знаходився під повним контролем своєї матері.

При вирішенні даного спору судом також враховано, що місце реєстрації позивача в наданих нею документах вказано АДРЕСА_7, а документів на підтвердження проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 зі складом сім*ї у будь-який час взагалі не надано. Доказів на підтвердження поховання ОСОБА_6 позивачем суду також не надано. За даними, викладеними в позовній заяві ОСОБА_6 з серпня 2013 року був з хворою матір*ю постійно, тобто з серпня 2013 року по 13.05.2014 року проживав з матір*ю по вул. Труфанова м. Харкова, що також спростовує доводи позивача про постійне проживання однією сім*єю протягом останніх років до його смерті. Судом при вирішенні даного позову враховані і дані щодо особистості померлого ОСОБА_6, його відношення до своєї матері ОСОБА_7 та прийнятий до уваги той факт, що ОСОБА_6 покінчив життя самогубством саме в день смерті своєї матері, не поставивши до відома про це позивача по справі.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв*язок доказів у їх сукупності.

Вислухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази, надані в обґрунтування всіх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що представлені позивачем ОСОБА_1 докази на підтвердження своїх позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка ОСОБА_6 та жінки ОСОБА_1 без шлюбу не дають суду можливості прийти до беззаперечного висновку про обґрунтованість її позовних вимог.

За таких обставин, суд відмовляє позивачу у встановленні факту проживання однією сім*єю з ОСОБА_6 з 1999 року по 13.05.2014 року за недоведеністю. У зв*язку з чим, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-я особа: Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім*єю з ОСОБА_6 з 1999 року по 13.05.2014 року, визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті 13.05.2014 року ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя