Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Княже місто», Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Княже місто», Львівська міська рада, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, в якому просить зобовязати відповідача за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову та привести квартиру №10 на вул.Томашівського, 6 у м.Львові до попереднього стану.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач, проживаючи в квартирі №10 на вул.Томашівського, 6 в м.Львові, без відповідного на те дозволу, здійснила прибудову до кв.№10 на вул.Томашівського, 6 у м.Львові. 04.11.2013 року ЛКП «Княже місто» скерувало відповідачу попередження з вимогою провести вказану квартиру до попереднього стану. 30.04.2014 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ЛМР прийнято розпорядження №145, яким зобовязано ОСОБА_5 за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову та привести квартиру №10 на вул.Томашівського, 6 у м.Львові до попереднього стану. Однак, дане розпорядження відповідачем не виконано, про що 10.07.2014 року комісією ЛКП «Княже місто» складено акт.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов заперечив з мотивів безпідставності. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову Галицької районної адміністрації слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є основним квартиронаймачем квартири №10 на вул.Томашівського, 6 в м.Львові, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сімї і прописки /а.с.5/.

Згідно ст.319 ч.2 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 48 Конституції України закріплено. що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Пунктом 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р.№76, передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану лише у випадку, якщо це призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту.

З наведеної норми випливає, що лише за наявності двох складових, а саме: активних дій (самовільне перепланування або переобладнання) та якщо такі дії призвели до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, можливо зобовязати винну особу привести приміщення до попереднього стану.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №145 від 30.04.2014р. «Про демонтаж прибудови та приведення квартири №10 на вул.Томашівського, 6 до попереднього стану» /а.с.14/ ОСОБА_5 зобовязано за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову та привести квартиру №10 на вул.Томашівського, 6 у м.Львові до попереднього стану.

Однак, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №145 від 30.04.2014р. «Про демонтаж прибудови та приведення квартири №10 на вул.Томашівського, 6 до попереднього стану» /а.с.72-73/.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про те, що управління вважає надану проектну документацію на відповідність будівельним нормам самочинно здійсненої реконструкції за адресою: м.Львів, вул.Томашівського,6/10 та проведені самочинні зміни такими, що не призводять до втручання у історичний контекст будинку. Не спричиняють змін характеру традиційного середовища історичного ареалу міста /а.с.93/.

Також, розпорядженням Галицької районної адміністрації №1061 від 10.09.1998р. затверджено висновок про можливість перепланування та розширення за рахунок прибудови квартири АДРЕСА_1, згідно поданих проектних пропозицій.

На час прийняття вказаного розпорядження (1998 рік) були чинними Закон України «Про основи містобудування», Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» і Положення про державний архітектурно-будівельний контроль, затверджене Постановою КМУ від 25.03.1993р. N 225, якими регулювалась містобудівна діяльність.

Ст. 14 Закону України «Про основи містобудування», ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і пп. 1 п. 3 Положення про державний архітектурно-будівельний контроль (в редакції чинній на час прийняття розпорядження від 10.09.1998р. № 1061) було передбачено видачу виконавчим органом місцевої ради дозволу на будівництво та інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, розпорядження Галицької РА ЛМР від 10.09.1998р. № 1061 є передбаченим на той час дозволом на будівництво, який видавався органом місцевого самоврядування.

Відтак, оскільки було надано дозвіл на будівництво органом місцевого самоврядування, то добудова до квартири не є самочинним будівництвом, як це зазначає Галицька РА ЛМР.

Крім цього, суд не приймає до уваги твердження Галицької РА ЛМР, що добудова до квартири порушує права інших мешканців будинку, оскільки доказів такого Галицька РА ЛМР не надала.

Більше того, у судовому засіданні встановлено, що сусіди погодили добудову до квартири відповідача.

Згідно п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 3 Конституції України закріплено, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю . Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Таким чином, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, приходить до висновку, що в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради слід відмовити.

Керуючись ст.10,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Княже місто», Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобовязання ОСОБА_5 за власні кошти демонтувати самовільно здійснену прибудову та привести квартиру №10 на вул.Томашівського,6 у м.Львові до попереднього стану відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька