Провадження № 2/161/4024/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за оплату житлово-комунальних послуг

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Мисливська, 12. Не зважаючи на те, що він є єдиним власником житлового будинку у його користуванні перебуває лише дві кімнати, кухня та два коридори. Іншими кімнатами та господарськими будівлями та спорудами користується його колишня невістка - відповідач ОСОБА_2 Незважаючи на те, що відповідач вільно і безперешкодно проживає в належному йому будинковолодінні та користується ним, вона не бере жодної участі в утриманні будинку, споживає комунальні послуги, але за них не платить. Відповідачка проживає в його будинку безкоштовно, але не є членом його сімї. За період з 01.01.2012 року по 30.06.2015 року за комунальні послуги ним (позивачем) було сплачено 7847,62 грн. Оскільки відповідачка на рівні з ним користується комунальними послугами, то вона має повернути йому половину сплачених коштів. Просить суд стягнути з відповідачки на його користь 3923,81 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що на газ та воду у відповідачки стоять окремі лічильники, але відповідач про показники цих лічильників його не повідомляє. Чи сплачує відповідач за комунальні послуги йому не відомо, оскільки остання квитанції йому не показує. В будинку крім нього та відповідача проживають його (позивача) син з дружиною та донькою. Всього в будинку зареєстровано 8 осіб. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що крім неї та позивача в будинку ще мешкають та користуються комунальними послугами син позивача з донькою та дружиною. На воду та газ у неї встановлені окремі від позивача лічильники, відповідно до показань яких вона вносить плату за спожиті комунальні послуги. Також окремо від позивача вона сплачує за електроенергію та вивіз сміття. Заборгованості за комунальні послуги у неї немає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння, розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Мисливська, 12, на підставі свідоцтва про власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради депутатів трудящих від 13.04.1964 року.

У вказаному будинку зареєстровані: позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 (колишня невістка позивача), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (онуки позивача), ОСОБА_5 (неповнолітній син ОСОБА_4Г.)., ОСОБА_6 (син позивача), ОСОБА_7 (невістка позивача) та ОСОБА_8

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 20 цього Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов'язані вносити плату за їх використання.

Тобто відповідач, як особа зареєстрована в будинку, що належить позивачу, має вносити плату за фактично спожиті нею комунальні послуги (газ, вода, електроенергія), а за ті послуги, які нараховуються по кількості зареєстрованих у будинковолодіння осіб відповідну частку, що припадає на одну зареєстровану особу.

Наявними в матеріалах справи квитанціями встановлено, що позивачем ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 30.06.2015 року оплачено житлово-комунальні послуги на загальну суму 7847 грн. 62 коп. (а.с. 6-35). Нарахування комунальних послуг проводить на 8 осіб.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має окремі лічильники на воду та газу, за показаннями яких здійснює оплату за спожиті послуги.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на його користь з відповідачки половини сплаченої ним суми за спожиті воду та газ є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь половини суми сплаченої за спожиту електроенергію та вивіз сміття, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вносить плату за електроенергію та вивіз сміття на особовий рахунок, відкритий на імя позивача ОСОБА_1 (а.с. 50-54).

Сам позивач в судовому засіданні пояснив, що в будинку мешкають та зареєстровані, а відповідно і користуються комунальними послугами, не лише він та відповідач, але й інші особи.

Позивачем не надано належних та припустимих доказів на підтвердження того, що сума, яку вносить відповідач за споживання вказаних послуг є меншою від тією суми, яка має бути сплачена відповідачем відповідно до її частки і має заборгованість.

Оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, то суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі Закону України «Про судовий збір», то судові витрати по справі слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 156, 162 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за оплату житлово-комунальних послуг

відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_9