Справа № 751/9794/15-ц Провадження № 22-ц/795/2444/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Мороз К. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2015 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 27.06.2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Товариства з обмеженою відповідальністю „РУБІН-12 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПАТ „Альфа-Банк просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2015 року про відмову в задоволенні заяви про видачу виконавчого листа, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 27.06.2014 року по справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ТОВ „РУБІН-12 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду є незаконною, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

ПАТ „Альфа-Банк зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що правовідносини, які виникають між Банком та позивачльником стосовно виконання умов кредитного договору, носять суто приватний характер, а спір щодо стягнення заборгованості по кредиту не зачіпає суспільно значимі відносини держави та суспільства. Закон не забороняє використовувати іноземну валюту, яка виражена у грошовому еквіваленті у гривні. Крім того, Банк звертає увагу, що заборгованість по кредиту рішенням третейського суду була стягнута у національній валюті гривні. За таких обставин, ПАТ „Альфа-Банк вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 27.06.2014 року, оскільки стягнення заборгованості по кредиту не носить публічно-правовий характер та не зачіпає суспільно значимі відносини держави та суспільства.

В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за правилами ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оглянувши справу Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнській фінансовий союз №1745-9/662/14 за позовом ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Товариства з обмеженою відповідальністю „РУБІН-12 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

По справі встановлено, що 04 лютого 2008 року між ЗАТ „Альфа-банк, правонаступником якого є ПАТ „Альфа-банк, та ОСОБА_5 було укладено Рамкову угоду № SMERS00561, відповідно до якої ОСОБА_5 може бути відкрито кредитну лінію та/або акредитив та /або надано гарантію, та/або овердрафт, та/або транш в межах строку, що становить 180 місяців з дати укладення рамкової угоди та у загальному розмірі, що не повинен перевищувати 700000,00 доларів США. 29 липня 2010 року та 16 березня 2011 року між ЗАТ „Альфа-банк, правонаступником якого є ПАТ „Альфа-банк, та ОСОБА_5 було укладено додаткові угоди до Рамкової угоди № SMERS00561 від 04 лютого 2010 року (а.с.12, 13, 14).

Відповідно до умов Рамкової угоди 04.02.2008 року між ЗАТ „Альфа-Банк та ОСОБА_5 було укладено Договір про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_5 було надано кредит в сумі 700000,00 доларів США на строк користування 84 місяці зі сплатою процентів в розмірі 13,5% річних. Позичальник зобовязувався повернути отримані кошти і сплатити проценти за користування кредитом. 09.06.2008 року, 01.07.2010 року та 16.03.2011 року між ЗАТ „Альфа-Банк та ОСОБА_5 було укладено додаткові угоди до Договору про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року (а.с.15-16, 17, 18, 19).

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за Рамковою угодою № SMERS00561 від 04 лютого 2010 року та Договором про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року, 04.02.2008 року між ЗАТ „Альфа-банк та ТОВ „РУБІН-12 було укладено Договір поруки № SMERS00561/2, відповідно до умов якого Поручитель взяв на себе зобовязання перед Кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_5, які виникають з Рамкової угоди № SMERS00561 від 04 лютого 2010 року та Договору про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року. 29.07.2010 року та 16.03.2011 року між ЗАТ „Альфа-банк та ТОВ „РУБІН-12 було укладено додаткові угоди до Договору поруки № SMERS00561/2 від 04.02.2008 року (а.с.20, 21-22, 23).

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за Рамковою угодою № SMERS00561 від 04 лютого 2008 року та Договором про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року, 04.02.2008 року між ЗАТ „Альфа-банк та ОСОБА_6 було укладено Договір поруки № SMERS00561/3, відповідно до умов якого Поручитель взяв на себе зобовязання перед Кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_5, які виникають з Рамкової угоди № SMERS00561 від 04 лютого 2010 року та Договору про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року. 29.07.2010 року між ЗАТ „Альфа-банк та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду до Договору поруки № SMERS00561/3 від 04.02.2008 року (а.с.24, 25).

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за Рамковою угодою № SMERS00561 від 04 лютого 2008 року та Договором про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року, 04.02.2008 року між ЗАТ „Альфа-банк та ОСОБА_7 було укладено Договір поруки № SMERS00561/4, відповідно до умов якого Поручитель взяв на себе зобовязання перед Кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_5, які виникають з Рамкової угоди № SMERS00561 від 04 лютого 2010 року та Договору про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року. 29.07.2010 року між ЗАТ „Альфа-банк та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду до Договору поруки № SMERS00561/4 від 04.02.2008 року (а.с.24, 25).

У відповідності до п. 6.2 Договору про надання траншу від 04 лютого 2008 року, та п. 4.4 Договорів поруки від 04 лютого 2008 року, судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в звязку з цими договорами, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні дії даних договорів, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз у відповідності до його Регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою постійно діючого третейського суду при Всеукраїнської громадської організації „Всеукраїнський фінансовий союз. Сторони домовились, що якщо одна із сторін письмово не наполягатиме на іншому, то розгляд їх спору у третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів без проведення усного слухання і виклику сторін.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 27 червня 2014 року позов ПАТ „Альфа-Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ТОВ „РУБІН-12 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ТОВ „РУБІН-12 на користь ПАТ „Альфа-Банк заборгованість за Договором про надання траншу № SME0007836 від 04.02.2008 року в сумі: за кредитом 4531717,31 грн., по відсотках 151040,02 грн., по пені 29447,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк пеню за Договором поруки в сумі 2722,75 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк пеню за Договором поруки в сумі 2722,75 грн. Стягнуто з ТОВ „РУБІН-12 на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк пеню за Договором поруки в сумі 283,46 грн. Також з відповідачів солідарно стягнуто судові витрат, а саме 400,00 грн. витрат по сплаті третейського збору (а.с.9-11).

Відмовляючи ПАТ „Альфа-Банк в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз від 27.06.2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 389-10 ЦПК України та п.2 ч.6 ст. 56 Закону України „Про третейські суди у видачі виконавчого листа слід відмовити.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Частиною 6 ст. 56 Закону України „Про третейські суди та ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Зокрема зазначено, що суд відмовляє у видачі виконачого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно Закону України „Про третейські суди підвідомчість справ, які можуть бути вирішені в рамках третейського судочинства, обмежена сферою приватного права. До сфери компетенції третейських судів входить вирішення спорів, що виникають між приватними особами з питань, які не торкаються публічно значимих відносин. Спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом укладеного резидентами кредитного договору була іноземна валюта долари США (а.с.12).

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті, регулюється Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків. Статтею 16 Декрету встановлено фінансові санкції, які застосовуються до резидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 Декрету незаконне використання валютних цінностей як засобу платежу тягне за собою адміністративну відповідальність (ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дана справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду, а отже відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України, п.2 ч.6 ст.56 Закону України „Про третейські суди у видачі виконавчого листа слід відмовити.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс15, яка, у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірний висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації „Всеукраїнський фінансовий союз.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк - відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: