Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/899/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бакуменко А.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської Ради про встановлення місця мешкання дитини по зустрічному позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконкому Краматорської міської Ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, про встановлення місця мешкання дитини.

В позові зазначила, що 11 липня 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17 листопада 2012 року шлюб між ними було розірвано. Син залишився мешкати разом з нею, вона піклувалась про його виховання.

10 листопада 2013 року ОСОБА_4 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок котрої загинув її батько та було покалічено її матір. Вона вимушена була весь час перебувати разом з матір'ю, та попрохала ОСОБА_4 забрати сина до себе. З липня 2014 року її мати пішла на одужання, і вона звернулась до відповідача з проханням повернути їй сина, однак їй було відмовлено в цьому. Просить суд встановити місце мешкання дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, свої вимоги обґрунтував тим, що з 11 липня 2000 року по 2012 рік він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час проживання дитини разом з відповідачкою, син постійно зазнавав приниження, вона його била. З жовтня 2013 року син постійно мешкає разом з ним, оскільки у серпні 2013 року ОСОБА_3 залишила сина на бабусю та дідуся, а сама поїхала влаштовувала своє особисте життя, з того часу доля дитини її не цікавила. За адресою прописки ОСОБА_3 не проживає, де вона мешкає не відомо .

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні первісного позову. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про встановлення місця мешкання дитини, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явилися. Від них надійшло клопотання в якому вони просять розглядати справу без їх участі, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за неявки ОСОБА_3, ОСОБА_4, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні первісного та зустрічного позову, районний суд виходив з того, що визначення місця проживання дитини з батьком буде відповідати інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, проте, таких підстав, не встановлено, суд прийшов до висновку про попередження останньої про необхідність зміни ставлення до дитини.

Такі висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11 липня 2000 року.

Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17.11.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Після розірвання шлюбу дитина проживала з матір"ю ОСОБА_3

З листопада 2011 року неповнолітній ОСОБА_5 проживає з батьком за адресою м. Краматорськ, вул. Врачебна, 35/11.

Відповідач ОСОБА_4 за місцем свого проживання створив належні умови для проживання сина, характеризуються позитивно.

Відповідно до характеристики Краматорської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 25 від 17.09.2014 року № 204 на ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 навчається у першому класі ЗОШ № 25 з першого вересня 2014 року, до школи ходить охайним і чистим, поважає старших, підтримує дружні стосунки з дітьми. Батько ОСОБА_4 приділяє належну увагу і вихованню сина, небайдужий до його успіхів у навчанні, є членом батьківського комітету. Мати ОСОБА_3 не цікавиться навчанням і шкільним життям дитини, батьківські збори та школу ніколи не відвідувала ( а.с. 78)

Відповідно до висновку управління освіти Краматорської міської ради від 21.10.14 року про психологічну діагностику неповнолітнього ОСОБА_5 вбачається, що останній добре відноситься як до батька так і до матері, однак враховуючи психологічні особливості розвитку дитини та результати діагностики можна припустити, що емоційні перевантаження, зміни умов і способу життя, особливо зміна дитячого колективу, можуть спровокувати негативні зміни емоційного стану дитини і призвести до психологічної травми ( а. с. 104).

Висновком органу опіки та піклування виконкому Краматорської міської ради від 02.12.2014 року взято до уваги вік дитини, результати психологічної діагностики дитини та рекомендовано не доцільним змінювати умови та спосіб життя неповнолітнього ОСОБА_5, тобто, не рекомендовано передавати дитину для проживання разом з матір"ю. ( а.с. 109-110).

Свідок ОСОБА_7, яка є матір"ю позивачки ОСОБА_3, в суді першої інстанції надала пояснення з яких вбачається, що іі донька позивачка ОСОБА_3 неодноразово била дитину, з листопада 2013 року вона з сином не спілкується, за адресою м. Краматорськ, вул. Осипенко, 22 остання не мешкає. Донька відноситься до неї з неповагою, її догляд був мінімальний, доньку більш цікавила спадщина після смерті батька, ніж стан власної матері.

Отже дані пояснення ОСОБА_7 спростовують доводи позивачки ОСОБА_3 про те, що в листопаді 2013 року вона змушена була віддати сина відповідачу ОСОБА_4, у зв"язку з тим, що вона піклувалася своєю матір"ю.

Доказів, які б свідчили про створення належних матеріально-побутових та санітарно- гігієнічних умов для проживання, виховання та розвиту неповнолітнього ОСОБА_5 , позивачка, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надала. Не надала також позивачка і доказів про наявність самостійного доходу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 тривалий час не працює.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати неповнолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), прийнявши до уваги ставлення кожного із батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до батьків, вік дитини, стан її здоров'я, взяв до уваги ту обставину, що неповнолітній з жовтня 2013 року постійно проживає з батьком, навчається у першому класі, висновок психологічної діагностики ОСОБА_5 в якому не рекомендовано емоційні перевантаження, зміни умов і способу життя, особливо зміна дитячого колективу, що може спровокувати негативні зміни емоційного стану дитини і призвести до психологічної травми, відсутність самостійного доходу у позивачки ОСОБА_3, наявність створення нею належних матеріально-побутових та санітарно- гігієнічних умов для проживання дитини та інші обставини, що мають істотне значення, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки передавання неповнолітнього ОСОБА_5 для проживання разом з матір"ю не відповідає інтересам останнього на теперішній час.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: