Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - Міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна.

В позовній заяві позивач вказала, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2009 року у цивільній справі № 2-1557/09 за позовом ВАТ ВТБ ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2 філії ВАТ ВТБ ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було стягнуто солідарно з останніх на користь ВАТ ВТБ ОСОБА_2 філії ВАТ ВТБ ОСОБА_2 540 699,77 грн. суми боргу за Кредитним договором за № 0810 SK від 22.04.2008 р. та Договором поруки за № 0810 Р від 22.04.2008 р., 1 700,00 грн. сплаченого державного мита, 30,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

02 червня 2009 року Мукачівським міськрайонним судом було видано ВАТ ВТБ ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2 філії ВАТ ВТБ ОСОБА_2 виконавчий лист щодо примусового виконання даного судового рішення.

Постановою від 29 квітня 2010 року головного державного виконавця міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2009 року у цивільній справі № 2-1557/09.

Водночас, 06 жовтня 2010 року на підставі вище вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем міського відділ ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми стягнення в розмірі 542 429,77 грн.

Однак, 30 грудня 2010 року головним державним виконавцем міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до ст. 38, п. 4 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

28 січня 2011 року головним державним виконавцем міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 знову було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом за № 2-1557 від 02.06.2009 р.

На підставі даного виконаного листа головним державним виконавцем міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову від 02.03.2011 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми стягнення в розмірі 542 429,77 грн

Однак, 23 грудня 2011 року головним державним виконавцем міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до ст. 38, п. 4 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, просить суд зняти арешт зі всього майна, що належить ОСОБА_1, накладений постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.10.2010 р. та постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.03.2011 р., в межах виконавчих проваджень

за №№18959686 та 24048573 щодо примусового виконання виконавчого листа за № 2-1557 від 02.06.2009 року.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Однак разом із позовною заявою представником позивача було подане клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, про надіслав на адресу суду клопотання про можливість розгляду даної справи без його участі.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.05.2009 року у цивільній справі № 2-1557/09 за позовом ВАТ ВТБ ОСОБА_2 в особі ОСОБА_2 філії ВАТ ВТБ ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було стягнуто солідарно з останніх на користь ВАТ ВТБ ОСОБА_2 філії ВАТ ВТБ ОСОБА_2 540 699,77 грн. суми боргу за Кредитним договором за № 0810 SK від 22.04.2008 р. та Договором поруки за № 0810 Р від 22.04.2008 р., 1 700,00 грн. сплаченого державного мита, 30,00 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 5 даної статті, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

23.12.2011 року у відповідності до п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, так як у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуте стягнення з метою погашення заборгованості, і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як зазначено в ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. При цьому в матеріалах справи міститься довідка ПАТ «ВТБ ОСОБА_2» від 27.08.2015 року, згідно якої заборгованість за кредитним договором № 0810 від 22.04.2008 року поручителем по якому згідно договору поруки № 0810 Р від 22.04.2008 року виступає ОСОБА_1 повністю погашено, та будь-яких претензій фінансового характеру відносно ОСОБА_1, ПАТ «ВТБ ОСОБА_2» не має.

Виконавчий лист було повернуто 23.12.2011 року і з цього часу стягувач не звертався до ДВС, а постанова про повернення не оскаржувалась. Поновлення виконавчого провадження, виконавчий лист по якому було повернуто, можливе лише у разі скасування такої постанови (ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» ).

З матеріалів справи вбачається, що накладений в межах виконавчого провадження арешт на майно ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого листа, знято не було.

Отже, у даному випадку державний виконавець не має можливості зняти накладений ним арешт, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту у випадках повернення виконавчого документа стягувачу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вирішити питання зняття арешту в позасудовому порядку не можливо.

Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи те, що виконавчий документ повернуто стягувачу в 2011 році, і він до цього часу не звертався до ДВС щодо його виконання, та довідки від «ВТБ БАНК», про відсутність будь-яких фінансових претензій до позивача - ОСОБА_1, суд не вбачає підстав для подальшого арешту майна, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 47, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Зняти арешт та заборону на відчуження всього майна, що належить ОСОБА_1, накладені постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.10.2010 р. та постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.03.2011 р., в межах виконавчих проваджень за №№ 18959686 та 24048573 щодо примусового виконання виконавчого листа за № 2-1557 від 02.06.2009 року.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6