Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 219/3871/14Головуючий у 1-й інстанції Тверський С.М.
№ 22ц/778/3164/15Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г.,Каракуші К.В.

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Теплообмінник на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Теплообмінник (надалі ТОВ Теплообмінник) про стягнення боргу по заробітній платі та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який у подальшому уточнила (а.с.21) та в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітної платі 6 897,11 грн. з урахуванням компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати станом на 03.10.2014 року 20 058,08 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 500,0 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що з 17.09.2012 року по 15.05.2014 року вона працювала у ТОВ «Теплообмінник» на посаді секретаря керівника. Наказом відповідача № 20 к від 15.05.2014 року вона звільнена за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення їй не виплатили заробітну плату на загальну суму 6 897,11 грн. до теперішнього часу. Сума компенсації за порушення строку виплати заробітної плати складає 20058,08 грн. Крім того, завдану моральну шкоду вона оцінює у 2 500,0 грн.

Заочним рішенням Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 року (а.с.24-25) позов ОСОБА_2 до ТОВ «Теплообмінник» про стягнення боргу по заробітній платі та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Теплообмінник» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати у розмірі 17955,19 грн., моральну шкоду 1500,0 грн.

Стягнуто з ТОВ «Теплообмінник» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Позивач ОСОБА_2 із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Ухвалою Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2015 року (а.с.42) заяву ТОВ «Теплообміннік» про перегляд заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ТОВ «Теплообмінник» у своїй апеляційній скарзі просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити позивачці у заявлених позовних вимогах.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с.54) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ТОВ «Теплообмінник» у цій справі було відкрито.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено; відмову ОСОБА_2 від позову до ТОВ Теплообмінник в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у цій справі прийнято; заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 року у цій справі в частині стягнення з ТОВ «Теплообмінник на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 11058,08 грн. скасовано; провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ Теплообмінник про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні закрито.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у цій справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ТОВ «Теплообмінник» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково, керувався ст. ст. 10-11, 60,84, 88, 208-210, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 115-117, 23701 КЗпП України, та виходив із обґрунтованості та доказаності позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди в частині їх задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, які оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що згідно із трудовою книжкою ОСОБА_2 з 17.09.2012 року по 15.05.2014 року працювала в ТОВ «Теплообмінник» на посаді на посаді секретаря керівника та відповідно до наказу №20к від 15.05.2014 року звільнена за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП (а.с.5)

Згідно довідки № 26 від 27.05.2014 року ТОВ «Теплообмінник», виданої ОСОБА_2: заборгованість ТОВ «Теплообмінник перед нею по заробітній платі станом на 27.05.2014 року складає 6897,11 грн. (а.с.6).

В силу вимог ст. 116 ч.1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Встановлено, що ТОВ «Теплообмінник» на виконання вимог ст. 116 КЗпП України не провів у день звільнення ОСОБА_2 15.05.2014 року виплати заборгованості по заробітній платі у сумі 6897,11 грн. згідно із вищезазначеною довідкою і до ухвалення оскаржуємого рішення судом першої інстанції у цій справі.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції правильно вважав оскаржуємим рішенням у цій справі стягнути з ТОВ «Теплообмінник» на користь позивача ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 6897,11 грн. та моральну шкоду, виходячи з принципів розумності та справедливості, у розмірі 1500,00 грн., оскільки бездіяльністю відповідача щодо невиплати заборгованості по заробітній платі при звільненні позивачеві були спричинені моральні переживання, страждання, що вимагало від останньої додаткових зусиль для організації її життя.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Теплобмінник» (в частині позовних вимог позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди на користь позивача, оскільки провадження у справі у решті позовних вимог позивача було закрито) є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача, висловлену ним у заяві про перегляд заочного рішення у цій справі та яку він та представник останнього вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

ТОВ «Теплообмінник», як особа, яка подала апеляційну скаргу, не надав суду апеляційної інстанції будь-яких належних, допустимих доказів, у спростування встановлених судом першої інстанції фактичних обставин щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі при звільненні та розміру завданої у звязку із цим ОСОБА_2 моральної шкоди, які суд апеляційної інстанції міг би прийняти до уваги у цій справі в силу вимог ст. 303 ч.2 ЦПК України.

Довідка ТОВ «Теплообмінник» № 26 від 27.05.2014 року (а.с.6) щодо визначеного розміру заборгованості відповідача перед ОСОБА_2 по заробітній платі при звільнені в сумі 6897,11 грн. не скасована, не визнана нечинною, не відкликана ТОВ «Теплообмінник».

Суд першої інстанції правильно виходив під час ухвалення оскаржуємого рішення у цій справі із правомірності зазначеної у цій довідці інформації.

ОСОБА_2 у судовому засіданні в апеляційному суді зазначала, що скорочений робочий день у ТОВ «Теплообмінник» мав місце лише з 20.03.2014 року, проте, з наказами про це її ніхто не знайомив.

Належні, допустимі докази того, що ОСОБА_2 була ознайомлена із наказами ТОВ «Теплообмінник» про скорочений робочий день у матеріалах цієї справи також відсутні.

Виїмка правоохоронними органами будь-яких документів у ТОВ «Теплообмінник» (а.с.95-97) не позбавляє ТОВ «Теплообмінник» права робити копії документів, які були необхідні, на думку ТОВ «Теплообмінник», для правильного вирішення цієї справи, що були вилучені, та обовязку - надавати їх суду у матеріали цієї справи.

Порушенням відповідачем ТОВ «Теплообмінник» законного права ОСОБА_2 на своєчасне отримання будь-якої суми заборгованості по заробітній платі при звільненні у день звільнення безумовно завдало останній моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачеві у цій справі в силу вимог ст. 237-1 КЗпП України.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду погоджується із визначеним судом першої інстанції в оскаржуємому рішенні у цій справі розміром відшкодування моральної шкоди позивача за рахунок відповідача у сумі 1500,00 грн., вважає цей розмір шкоди розумним, справедливим та обґрунтованим.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення відповідача ТОВ «Теплообмінник» від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ТОВ «Теплообмінник» та представники останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень на позов позивача при вирішенні питання про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч.1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав належну оцінку.

Рішення Артеміського міськрайонного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року за участю ОСОБА_2 та ТОВ «Теплообмінник» (а.с.107-113), яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 01.12.2015 року (а.с.134-135), та яким було визнано незаконним наказ № 19-к від 15.05.2014 року ТОВ «Теплообмінник» про звільнення ОСОБА_2 з роботи та поновлено останню на посаді секретаря керівника у ТОВ «Теплообмінник», не може бути підставою для скасування оскаржуємого рішення суду першої інстанції у цій справі від 03 жовтня 2014 року, оскільки ухвалено пізніше та є новим доказом, який не може бути прийнятий апеляційним судом в силу вимог ст. 303 ч.2 ЦПК України.

А в силу вимог ЦПК України апеляційний суд має переглядати дану справу в апеляційному порядку в межах доказів та матеріалів справи, які мали місце на час ухвалення оскаржуємого заочного рішення судом першої інстанції у цій справі та на час вирішення питання про перегляд останнього судом першої інстанції за заявою відповідача.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи ТОВ «Теплообмінник», як особи, яка подала апеляційну скаргу, в частині вирішення позовних вимог позивача, які є предметом апеляційного перегляду у цій справі, не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Також суд першої інстанції з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами у цій справі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі (в частині стягнення з ТОВ Теплообмінник на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі 6 897,11 грн., моральної шкоди 1500,00 грн., судового збору 243,60 грн.) або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови відповідачу ТОВ «Теплообмінник» у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та моральній шкоді, судового збору у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору 243, 60 (а.с.52), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Теплообмінник відхилити.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 року у цій справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Теплообмінник на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі 6 897,11 грн., моральної шкоди 1500,00 грн., судового збору 243,60 грн. залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1ОСОБА_3ОСОБА_4