№ справи 2-6689/11
№ апеляційного провадження:22-ц/796/ 730/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В., Слободянюк С.В.

при секретарі Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача Бондар О.В.,

представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Бондар Олени Вячеславівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року

У справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки, договору купівлі-продажу кредитного портфелю, договору іпотеки та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року позов задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено. /т. 3 а.с. 36-43/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителя ОСОБА_7 та зменшенням розміру пені, що підлягає стягненню, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, зазначивши, що сума виданого кредиту, за повернення якої поручався поручитель, не змінилась, а тому обсяг відповідальності збільшено не було. Крім того, зазначила також, що ставка пені за кредитним договором встановлена у розмірі 1%, період, за який пеня підлягає стягненню в межах строку позовної давності з 17.06.2013 р. по 17.06.2014 р., а оскільки кредитний договір є двостороннім правочином, зобов'язання за ним повинні виконуватись належним чином відповідно до його умов, тому суд першої інстанції необґрунтовано зменшив розмір пені, що підлягає стягненню. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати в частині відмови у стягнення заборгованості з ОСОБА_7 та зменшення пені та постановити нове в цій частині про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 06.06.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № ML-008/168/2008 /т. 1 а.с. 6-10/, згідно якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 118065,95 доларів США на споживчі цілі, дата остаточного повернення кредиту - 06 червня 2022 року.

06 червня 2008 року між ОСОБА_7 та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») було укладено договір поруки № SR-008/168/2008, за умовами якого ОСОБА_7 поручилась перед ЗАТ «ОТП Банк» за виконання ОСОБА_6 зобов'язань по кредитному договору № МL-008/168/2008 від 06 червня 2008 року /т. 1 а.с. 19/.

05.02.2009р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору ML-008/168/2008 від 06.06.2008р., згідно якого сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору та викласти графік платежів в новій редакції (Додаток № 1 до цього додаткового договору) /т. 1 а.с. 20, т. 2 а.с. 97-98/.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором № МL-008/168/2008 від 06 червня 2008 року укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ «ОТП Банк» і договором поруки № SR-008/168/2008 від 06 червня 2008 року укладеного між ОСОБА_7 та ПАТ «ОТП Банк» /т. 1 а.с.82-96/.

Частково задовольняючи вимоги щодо стягнення пені за кредитним договором та зменшуючи її розмір до 711730,26 грн., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України про те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, врахувавши положення ч. 1-3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» про те, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими в тому числі про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Тому, з урахуванням зазначеного, керуючись правилами застосування строку позовної давності, викладеними в роз'ясненнях п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, суд правомірно зменшив суму пені, передбачену п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору, що підлягає до стягнення.

Відмовляючи в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_7, суд першої інстанції також обґрунтовано виходив з вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Встановивши, що відповідно до додаткового договору № 1 до кредитного договору ML-008/168/2008 від 06.06.2008р., сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору, виклавши графік платежів в новій редакції. При цьому, як вбачається з Додатку № 1 до кредитного договору № МL-008/168/2008 від 06 червня 2008 року, сума платежу за розрахунковий період становить 243871,06 доларів США (абсолютне значення подорожчання кредиту, грн. - 128901,96) (т. 1 а.с. 14), а згідно Додатку № 1 до додаткового договору № 1 від 05.02.2009р. до кредитного договору № МL-008/168/2008 від 06 червня 2008 року, сума платежу за розрахунковий період становить 264115,54 доларів США (абсолютне значення подорожчання кредиту, грн. - 151574,30) (т. 2 а.с. 104). Таким чином, внаслідок викладення 05.02.2009р. графіку платежів у новій редакції (згідно умов додаткового договору № 1), фактично зменшилась процентна ставка за кредитом, що передбачено умовами кредитного договору, забезпеченого порукою, однак при цьому збільшився обсяг відповідальності, що призвело до припинення поруки останньої.

Доводи апеляційної скарги, щодо незмінності обсягу відповідальності поручителя, колегія суддів не бере до уваги, оскільки встановлено, що за додатковим договором № 1 до кредитного договору ML-008/168/2008 від 06.06.2008р., укладеним між банком та ОСОБА_6, без згоди поручителя ОСОБА_7, було змінено процентну ставку з 5, 49 % до 16, 22%, шляхом підписання нового графіку платежів, збільшено фіксовану процентну ставку на 4 %, у зв'язку з чим збільшено обсяг відповідальності поручителя без її згоди.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 р., за змістом ст.ст. 553, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором, а зобов'язання це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору, у зв'язку з чим додатковий договір № 1 до кредитного договору ML-008/168/2008 від 06.06.2008р. нерозривно пов'язаний з основним зобов'язанням ОСОБА_6, за яке поручилась ОСОБА_7

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Бондар ОлениВячеславівни - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», адреса м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, р/р 3333 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528 витрати на оплату оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик до апеляційного суду у сумі 630 гривень.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: