РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2015 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ференчук О.В.,

при секретарі - Петровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 102152,11 грн. Обгрунтовуючи свої вимоги, пояснив, що відповідно до укладеного договору № 800/16/13-1/8-364 від 02.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. Крім того, між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалася нести відповідальність як солідарні боржники за виконання ОСОБА_1 зазначеного кредитного договору. Зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 11.12.2014р. перед позивачем становить 102152,11 грн., яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідачів соділарно.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій просила суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості. В задоволенні позовних вимог просила відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Суд, ознайомившись із заявами представника позивача та відповідачів, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини:

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 800/16/13-1/8-364 від 02.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35000,00 доларів США зі сплатою відсотків за і користування кредитом у розмірі 14,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.9-13).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ст. 265 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» - при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України"Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

Частина 3,4 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частини 1 і 5 ст.261 ЦК України).

З наданих сторонами доказів, зокрема з витягу по особовому рахунку, наданого до матеріалів справи представником позивача, вбачається, що останній платіж відповідачем ОСОБА_1 здійснено 09.12.2011 року (а.с.7), тобто строк позовної давності сплинув 09.12.2014 року, та з цього часу слід рахувати початок перебігу позовної давності.

Позивач звернувся до суду 10.06.2015 року, вже після спливу строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності чи його переривання, позивачем та його представником до суду не подавалось, до суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що строк для звернення до суду з позовом пропущено з поважних причин.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що позивачем не доведено, що позовна давність була збільшена за домовленістю сторін, а також не обґрунтовано її переривання, зупинення перебігу чи пропущення з поважних причин, і таких обставин не встановлено судом, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" слід відмовити за спливом позовної давності.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених останнім при подачі позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 15, 16, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 533, 1049 ЦК України, статтями 3, 10, 11,15, 57, 58, 59, 60, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Ференчук