РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року , Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Никифоренко А.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртатнафта» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укртатнафта», у якому зазначає, що 21 липня 2015 року його звільнено з роботи на підприємстві за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 3 ст. 40 КЗпП України).

Вважає звільнення незаконним, проведеним порушенням норм трудового законодавства. Просить поновити його на посаді водія автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1,5 т) дільниці важкої техніки цеху №11 ПАТ «Укртатнафта»; стягнути з відповідача на його користь, з урахуванням уточнень, заробітну плату за час вимушеного прогулу з 21.07.2015 по 17.12.2015 у сумі 14 340, 35 грн., стягнути у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, з підстав, викладених у ньому, просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Надав суду письмові пояснення.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не прибув.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 прийнятий на посаду водія автотранспортного засобу дільниці автомобілів № 2 АТ «Укртатнафта» 06 квітня 1999 року.

10 липня 2015 року підприємством видано водію механічного транспортного засобі ГАЗ 2752, д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1 подорожний лист №79999954 на забезпечення перевезення працівників управління декларування ПАТ «Укртатнафта» та документації в межах міста Кременчука.

17 липня 2015 року наказом № 4/1169 ПАТ «Укртатнафта» ОСОБА_1, водію автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1, 5т) дільниці важкої техніки цеху №11, табельний номер 000403 за порушення 10 липня 2015 року вимог п.п. 2.4,2.16, 2.18 Робочої інструкції РІ 11.21-2010 водія автотранспортних засобів цеха №11 (транспортно- дорожнього) ПАТ «Укртатнафта» оголошено догану і вирішено премію за липень 2015 року не виплачувати повністю.

Підставою прийняття керівництвом дисциплінарного стягнення працівнику стали результати службового розслідування, відповідно до якого ОСОБА_1 самовільно, не повідомивши керівництво, залишив робоче місце і поїхав у бік селища Молодіжне в особистих цілях на службовому автомобілі.

Відповідно до наказу №4/1171 від 20 липня 2015 року ОСОБА_1 водію автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1, 5т) дільниці важкої техніки цеху №11, табельний номер 000403 за порушення 10 липня 2015 року вимог п.п. 2.11,2.16,2.17, 2.18 Робочої інструкції РІ 11.21-2010 водія автотранспортних засобів цеха №11 (транспортно-дорожнього) ПАТ «Укртатнафта» оголошено догану і вирішено премію за липень 2015 року не виплачувати повністю.

Як зазначено в наказі, службовим розслідуванням встановлено електронний пристрій АЗ-2 «Аварійне запалювання», перероблене в прилад для зміни показань спідометра. Шляхом контрольної дозаправки до повного об?єма паливного бака на АЗС цеху 11 виявлена недостача палива.

Із пояснень ОСОБА_1 слідує, що даний пристрій знаходився на службовому автомобілі близько року.

Хоча, позивач під розпис до виникнення спірних правовідносин, був повідомлений про наказ керівництва щодо заборони на знаходження та перевезення у службовому автомобілі сторонніх пристроїв, у тому числі пристроїв для зміни показань спідометра тощо.

Згідно акту перевірки транспортного засобу на наявність позаштатних (сторонніх) пристроїв від 05 червня 2015 року, сторонніх пристроїв в вищевказаному автомобілі виявлено не було, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в акті.

З цими наказами позивач був ознайомлений та їх не оскаржував.

Наказом №4/1183 ПАТ «Укртатнафта» від 21 липня 2015 року ОСОБА_1, водія автотранспортних засобів (вантажних, в/п до 1,5 т) дільниці важкої техніки цеху № 11, табельний номер 000403, 21 липня 2015 року звільнено з роботи за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Укртатнафта», згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Звільнення ОСОБА_1 погоджено з первинною профспілковою організацією ПАТ «Укртатнафта».

За передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП).

Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із подальшими змінами у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Так, позивач зазначав, що заходи дисциплінарного стягнення, були надуманими і не відповідають реальним обставинам. Він вчинив одне порушення, а його притягнуто до відповідальності за два окремих.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З урахуванням того, що позивач систематично не виконував покладені на нього посадовою інструкцією обов'язки, вчинив окремі порушення, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, тому наступне його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Оскільки позивач не довів факт неправомірних дій відповідача, то відсутні і підстави для задоволення похідних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

Судові витрати, від сплати яких позивач звільнений, відповідно до ст. 88 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 40, 147-1, 148, 149, 151, 252 КЗпП України, ст. 14, 57-60, 208, 209, 212, 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка