Дата документу 09.12.2015
Справа № 320/4258/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю УМВЕЛЬТ МЕЛІТОПОЛЬ, ОСОБА_2 підприємства Мелітополькомунтранс Мелітопольської міської ради Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю УМВЕЛЬТ УКРАЇНА про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що з 15.04.2011 р., працює на посаді директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» (далі Товариства), відповідно до укладеного контракту від 15.04.2011 року.

10.04.2015 ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» було проведено загальні збори учасників товариства та прийняте рішення, оформлене протоколом № 31 про відкликання його з посади директора Товариства з 10.04.2015 року на підставі п. 11.1.3 трудового контракту. Також вказаним рішенням було передбачено складення Наказу про його звільнення з посади.

Наказом № 14-КЗ від 10.04.2015 р. позивача звільнено з посади директора ТОВ «Ремондіс Мелітополь» на підставі п.8 статті 36 КЗпП України.

Вказує, що в порушення вимог статті 47 КЗпП України, він своєчасно про прийняте рішення на зборах оповіщений не був, відповідно з наказом № 14-КЗ від 10.04.2015 р. не ознайомлений, копію наказу від 10.04.2015 № 14-КЗ про звільнення не отримав, та належним чином оформлену трудову книжку йому не видано, повний розрахунок у день звільнення не здійснено.

Про прийняте спірне рішення йому стало відомо лише 15 квітня 2015 р., а копію наказу та протоколу він отримав в приміщені Мелітопольського МВ УМВС лише 17 квітня 2015 р. при наданні пояснень працівникам міліції щодо майна підприємства.

П. 11.1.3 трудового контракту від 15.04.2011, укладеного між позивачем та ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» (далі - Контракт) визначено, що він достроково припиняє свою дію шляхом дострокового розірвання за рішенням Товариства у випадку відкликання працівника з посади директора Товариства загальними зборами учасників Товариства.

Зазначає, що у протоколі загальних зборів №31 від 10.04.2015 не зазначено, чим саме обумовлено прийняття власником рішення щодо його відкликання з посади, які порушення ним були допущені, не вказано жодної причини для звільнення, яка б відповідала вимогам трудового законодавства згідно із загальною класифікацією підстав припинення трудового договору в законодавстві про працю, які передбачені ст. 36, 40, 41 КЗпП України, не вказано жодних мотивованих висновків щодо невиконання ОСОБА_1 своїх посадових обовязків, що вказує на його незаконність та протиправність.

Крім цього, його не було повідомлено про дату та час проведення загальних зборів, у звязку з чим він був фактично позбавлений законного права присутності на зборах, надавати пояснення чи будь- які документи для винесення обєктивного рішення з цього питання.

Як зясувалось пізніше, збори були проведені та прийнятий спірний наказ про звільнення (за рішенням власника) під час знаходження ОСОБА_1 на лікарняному, в звязку з хворобою, що є грубим порушенням ч.2 ст.40 КЗпП України, що підтверджується листами непрацездатності, доданими до цього позову.

Зазначає, що за весь час свого перебування на посаді керівника ТОВ «Ремондіс-Мелітополь», а саме з 15 квітня 2011 року жодних зауважень, скарг стосовно виконання покладених на нього трудовим контрактом обовязків він не отримував. Жодних дисциплінарних стягнень до нього не застосовувалось. У звязку цим незрозуміло чим саме керувався відповідач при прийнятті рішення про відкликання його з посади та розірвання контракту.

Посилаючись на норми пункту 5 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 р. N 170 стосовно того, що умови контракту, що погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором, вважаються недійсними; ст. ст. 40, 41 КЗпП України, якими передбачено виключний перелік підстав для розірвання трудового договору з ініціативи власника, недопущення звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, вважає,що відповідач звільнив його без законної підстави, а посилаючись лише на п. 8 статті 36 КЗпП України, яка не враховує загальну класифікацію підстав для припинення трудових правовідносин, що грубо порушує вимоги ст.ст. 40, 41 КЗпП України.

Вважає, що вказаними діями відповідач грубо порушив трудове право позивача та позбавив його та його сімю джерела існування, можливості реалізовувати свій творчий потенціал, виражати свою особистість. Вважає, що відповідач зобовязаний поновити його на попередній роботі, а також, враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення йому не була нарахована середньомісячна заробітна плата, відповідач зобовязаний виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Крім того, вказує, що має статус інваліда ІІІ групи, на його утриманні знаходяться онкохвора мати та двоє неповнолітніх дітей. Протиправні дії відносно нього з боку відповідача негативно вплинули на нього та членів його сім'ї, призвели до виникнення емоційного стресу, моральних страждань, внаслідок яких погіршився фізичний стан, знизилась фізична активність. Ним було витрачено кошти на боротьбу із хворобою, згаяно час та зусилля у зв'язку з необхідністю відновлення попереднього емоційного стану, поновлення порушеного звичного укладу життя.

Просить скасувати протокол зборів учасників ТОВ «Ремондіс-Мелітополь» від 10 квітня 2015 року №31, про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь»; скасувати наказ від 10 квітня 2015 року № 14-КЗ про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь»; поновити його на раніше займаній посаді директора ТОВ «Ремондіс-Мелітополь»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на користь позивача 80 000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі за вказаними у позовній заяві підставами. Крім того, зазначили, що той факт, що позивача не ознайомлено із наказом про його звільнення підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4, яка зазначила, що акт про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення із наказом вона підписувала не 10 квітня 2015 року, як в ньому зазначено, а двома-трьома днями пізніше. Вказали, що дійсно ОСОБА_1 був присутній на своєму робочому місці 10 квітня 2015 року, але його було викликано ОСОБА_5-генеральним директором ТОВ УМВЕЛЬТ МЕЛІТОПОЛЬ (на той час- ТОВ«Ремондіс-Мелітополь») з лікарняного зовсім з інших причин, а саме, для того, щоб підписати певні договори, що робити ОСОБА_1 відмовився, попередньо ознайомившися з ними.

Крім того, вказали, що збори є нелегітимними, оскільки як вбачається зі змісту ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», у загальних зборах можуть брати участь члени виконавчих органів товариства. Оскільки ОСОБА_1 є членом Ради Директорів , він мав бути запрошеним на збори.

Крім того, директор ТОВ «УМВЕЛЬТ УКРАЇНА (на той час- ТОВ «Умвельт Мелітополь») ОСОБА_6 не міг бути 10 квітня 2015 року в м. Мелітополі, оскільки ОСОБА_1 особисто спілкувався з ним по телефону саме 10 квітня 2015 року, і останній повідомляв про своє місцезнаходження в цей день в м. Києві.

Крім того, збори зібрані в порушення регламенту їх проведення, відсутня печатка КП «Мелітополькомунтранс», якою засвідчено підпис представника КП «Мелітополькомунтранс.»

Представник відповідачів ТОВ УМВЕЛЬТ МЕЛІТОПОЛЬ,ТОВ »УМВЕЛЬТ УКРАЇНА ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечив, надав відповідні заперечення, зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані, задоволенню не підлягають. Зазначає, що 10 квітня 2015 року, у день звільнення, позивачу було оголошено прийняте загальними зборами учасників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» рішення та ознайомлено із наказом про звільнення. Оскільки позивач покинув після цього своє робоче місце та відмовився під розпис ознайомлюватись із наказом, вказаний наказ для ознайомлення йому одразу ж було направлено поштою.

Повний розрахунок із Позивачем було проведено у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, належні до сплати суми були перераховані до установи банку 10.04.2015 р. у день звільнення, про що свідчить роздрукована електронна версія Відомості нарахування коштів № 26 від 10.04.2015 р. та лист банку № Р4-01-04-1/12-409 від 19.05.2015 р.

ОСОБА_8 від 10.04.2015 р. № 10/04 «Про відмову від підпису про ознайомлення з наказом», який складено головним бухгалтером ОСОБА_9, менеджером з персоналу ОСОБА_4, генеральним директором ОСОБА_5 остання ознайомила позивача з оспорюваним наказом, однак позивач відмовився ставити свій підпис про ознайомлення.

Вказані події відбулися біля 11 годині 10.04.2015 р. у приміщенні робочого кабінету директора ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» за адресою: 72314, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. О. Невського, 115

Будь-яких заяв, щодо перебування позивача на лікарняному останній на той час не надав. Позивач взагалі не надав листки непрацездатності до підприємства - роботодавця. Про їх існування стало відомо лише під час розгляду справи у суді.

Вважають, що позивач звернувся до ОСОБА_2 установи "Територіальне медичне об'єднання "Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги" Мелітопольської міської ради Запорізької області (на підставі чого позивач отримав листок непрацездатності ОСОБА_3 АВС № 155818) 10 квітня 2015 року одразу після оголошення оспорюваного наказу лише з метою штучного створення підстав для його подальшого судового оскарження.

Крім того, в судовому засіданні, яке відбулося 22.10.2015 року позивач надав власні пояснення, згідно яких він 10 квітня 2015 року перебував на робочому місці у зв'язку із необхідністю розгляду та підписання господарських угод, пов'язаних із діяльністю підприємства, а відтак здійснював виконання організаційно-розпорядчих обов'язків, відповідно до його повноважень.

Отже, позивач звернувся з позовом із пропуском строків, встановлених ст. 233 КЗпП ( наказ про звільнення оголошено позивачу у його присутності 10 квітня 2015 року, згідно зі штампом канцелярії Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позивач звернувся з позовом лише 12 травня 2015 року).

Більш того, у п. 11.1.3. трудового контракту між ОСОБА_1 та ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» від 15.04.2011 року, однією з підстав відкликання з посади та дострокового розірвання трудового контракту є :шляхом дострокового розірвання за рішенням Товариства у випадку відкликання Працівника з посади директора Товариства загальними зборами учасників Товариства.

Відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП, трудовий договір припиняється за підставами, передбаченими контрактом. Звільнення за п. 8 ст. 36 КЗпП провадиться при припиненні контракту з підстав, передбачених не лише законодавством, але й обумовлених сторонами у контракті.

Відповідно до ст. 21 КЗпП, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Також відповідно до ч. 4 ст. 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначається строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. А згідно з ч. 6 вказаної статті керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Тож, пункт 8 статті 36 КЗпП дозволяє в контракті зазначити підстави припинення трудового договору, не передбачені законодавчими актами. Якщо працівник звільняється з підстав, передбачених контрактом, контракт розривається відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП.

Крім того, посилається на ОСОБА_10 соціальної політики України «Щодо оплати праці» від 28.02.2014 р. N 66/13/116-14, в якому зазначено, що згідно з частиною третьою статті 40 Кодексу не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Зазначене обмеження не застосовується до випадку звільнення за пунктом 8 статті 36 КЗпП, оскільки таке звільнення є окремою підставою припинення трудового договору, яке не кваліфікується як звільнення з ініціативи роботодавця.

Також вказав, що позивач не входить до кола осіб засновників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ», тому загальні збори можуть проводитися без його сповіщення та запрошення. З цих же підстав, позивач не наділений правом вимоги скасування рішення, прийняте засновниками.

Зі змісту оспорюваного протоколу зборів учасників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» від 10 квітня 2015 року № 31 вбачається, що від КП «Мелітополькомунтранс» на загальних зборах прийняв участь гр. ОСОБА_11, який є представником останнього на підставі довіреності № 3 від 08.01.2015 року.

Діюче законодавство не містить вимог щодо засвідчення печаткою юридичної особи, документів які складено за участю його представника.

Крім того, зазначив,що згідно постанови Центральної виборчої комісії від 6 вересня 2015 року № 230 позивача призначено головою Мелітопольської міської виборчої комісії Запорізької області. Таким чином, позивач з 6 вересня 2015 року не перебуває у стані вимушеного прогулу, що вказує на відсутність підстав для виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства Мелітополькомунтранс Мелітопольської міської ради Запорізької області ОСОБА_12 в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що позовні вимоги не обґрунтовані, задоволенню не підлягають з підстав, аналогічних висловлених представником ТОВ УМВЕЛЬТ МЕЛІТОПОЛЬ,ТОВ »УМВЕЛЬТ УКРАЇНА.

Вислухавши представників сторін, позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного:

ОСОБА_8 зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_8 зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть учсть у справі не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_8 ч. 1 ст. ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В судовому засіданні встановлено наступне:

ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» на підставі Протоколу № 6 від 15 квітня 2015 року та наказу № 54 від 15 квітня 2011 року. З позивачем укладено трудовий контракт від 15.04.2011 року (а.с. 7-11).

10 квітня 2015 року на зборах учасників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» було прийнято рішення, оформлене протоколом № 31 про відкликання ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» з 10.04.2015 року, на підставі п.11.1.3 трудового контракту від 15.04.2011 року, про що видано наказ № 14-КЗ від 10.04.2015 (а.с12-15).

Повний розрахунок із Позивачем було проведено у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, належні до сплати суми були перераховані до установи банку 10.04.2015 р. у день звільнення, про що свідчить роздрукована електронна версія Відомості нарахування коштів № 26 від 10.04.2015 р. та лист банку № Р4-01-04-1/12-409 від 19.05.2015 р. (а.с.63-65).

ОСОБА_8 витягу № 1 з протоколу № 45 загальних зборів учасників ТОВ «Ремондіс Україна» від 02 вересня 2015 року перейменовано ТОВ «Ремондіс Україна» на ТОВ «Умвельт Україна» (а.с. 124-129).

23 листопада 2015 року також зареєстровано зміну назви ТОВ «Ремондіс Мелітополь» на ТОВ «Умвельт Мелітополь».

10 квітня 2015 року, у день звільнення, позивачу було оголошено прийняте загальними зборами учасників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» рішення та ознайомлено із наказом. Оскільки позивач відмовився під розпис ознайомлюватись із наказом, вказаний наказ для ознайомлення йому було направлено поштою. Дана обставина підтверджується копією акту від 10.04.2015 р. № 10/04 «Про відмову від підпису про ознайомлення з наказом», який складено головним бухгалтером ОСОБА_9, менеджером з персоналу ОСОБА_4, генеральним директором ОСОБА_5 (а.с. 49).

Крім того, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що 10 квітня 2015 року її було запрошено до кабінету генерального директора ТОВ «Ремондіс Мелітополь» ОСОБА_5, де її як головного бухгалтера товариства було ознайомлено з наказом про звільнення ОСОБА_1 в його присутності. Того ж дня вона підписала акт про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом про його звільнення. І хоча в її присутності ОСОБА_1 не пропонували підписати цей наказ, останньому був відомий його зміст, оскільки саме в його присутності ознайомлювали її з даним наказом.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що саме у зв»язку із відмовою ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом про його звільнення нею було запрошено до кабінету працівників товариства- Губську Н.М. та ОСОБА_4 задля фіксування цього факту. У їх присутності та присутності ОСОБА_1 вона зачитала оспорюваний наказ, після чого ОСОБА_1 покинув робоче місце. Акт про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом про його звільнення складався та підписувався ОСОБА_9 та ОСОБА_4 у в той же день, після уходу ОСОБА_1 В подальшому з боку ОСОБА_5Л, було ініційовано дострокове розірвання трудового договору із ОСОБА_4 у зв»язку з неналежними виконанням останньою своїх трудових обов»язків.

Суд критично ставиться до показань, даних в судовому засіданні свідком ОСОБА_4 стосовно того, що нею підписувався ОСОБА_8 про відмову ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з наказом про його звільнення двома-трьома днями пізніше 10 квітня 2015 року у зв»язку з наступним. Так, судом враховано, що з даним свідком трудовий договір розірвано достроково за ініціативою ОСОБА_5, що вказує на можливість викривлення реальних подій з боку ОСОБА_4 Так, перебуваючи на посаді спеціаліста з кадрових питань, як виявлено в судовому засіданні, ОСОБА_4, як нею зазначено, не вчитувалася в текст зазначеного акту, нею не звернуто уваги на дату, вказану в акті. При цьому, нею зазначено, що її викликано в кабінет ОСОБА_5 саме 10 квітня 2015 року разом із ОСОБА_9 для ознайомлення їх з оскаржуваним наказом про звільнення ОСОБА_1, що узгоджується з показаннями ОСОБА_5 та ОСОБА_9 Крім того, ОСОБА_4 зазначено, що в цей день вона зустрічала ОСОБА_1 в приміщенні товариства. Також суд враховує, що свідок не відповіла однозначно на питання, чи знаходився в той момент в кабінеті у ОСОБА_5 ОСОБА_1, вона заявила, що не пам»ятає точно цю обставину.

На підставі викладеного, суд знаходить показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_5, такими, що узгоджуються між собою та з документами в справі та частково- із показаннями свідка ОСОБА_4, що вказує на пропуск позивачем строків позовної давності, встановлених ст. 233 КЗпП.

Так, як встановлено судом, наказ про звільнення оголошено позивачу у його присутності 10 квітня 2015 року, згідно зі штампом канцелярії Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позивач звернувся з позовом лише 12 травня 2015 року за вх. № 15952, поважні причини пропуску строку звернення до суду- не встановлені.

Зазначена обставина є самостійною підставою для відмови у позові.

Поряд з цим, суд знаходить безпідставними самі вимоги позивача по суті.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9: «Вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання».

Тож, пункт 8 статті 36 КЗпП дозволяє в контракті зазначити підстави припинення трудового договору, не передбачені законодавчими актами. Якщо працівник звільняється з підстав, передбачених контрактом, контракт розривається відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП.

Отже, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору - контракту.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними

Судом установлено, що відповідно до трудового контракту від 15.04.2011 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» .

Пунктом п. 11.1.3. трудового контракту однією з підстав відкликання з посади та дострокового розірвання трудового контракту зазначено дострокове розірвання за рішенням Товариства у випадку відкликання Працівника з посади директора Товариства загальними зборами учасників Товариства.

ОСОБА_8 протоколу № 31 від 10 квітня 2015 року на зборах учасників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» було прийнято рішення про відкликання ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» з 10.04.2015 року, на підставі п.11.1.3 трудового контракту.

Також суд дійшов висновку щодо безпідставності доводів позивача про те, що звільнення відбулося під час перебування його на лікарняному, оскільки норма ч. 3 ст. 40 КЗпП України, якою не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, не поширюється на випадки припинення трудового договору з підстав, передбачених п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства та на умовах, передбачених контрактом, а відтак- відсутні підстави для скасування протоколу зборів,наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Суд знаходить неспроможними доводи позивача стосовно того, що збори зібрані в порушення регламенту їх проведення у зв»язку з наступним.

Порядок скликання збові регламентовано п. 11.8, 11.11,11.12 статуту ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ». Так, п. 11.12 Статуту ТОВ «Ремондіс Мелітополь» регламентує порядок скликання Зборів, в якому зазначено, що Збори Учасників можуть бути скликані день в день або з повідомленням Учасників в коротший період за умови, що всі учасники про це домовились. Збори Учасників, на яких присутні або належними чином представлені всі Учасники, вважаються в будь-якому разі належним чином скликаними. Сторони або їх представники можуть відмовитися від необхідності дотримання формальних вимог щодо порядку скликання, часу, місця та порядку денного таких Зборів Учасників, якщо всі Учасники з цим погоджуються.

Позивач не входить до кола осіб засновників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ», тому загальні збори можуть проводитися без його сповіщення та запрошення. З цих же підстав, позивач не наділений правом вимоги скасування рішення, прийняте засновниками.

Ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» містить посилання на можливість, а не на необхідність прийняття участі у загальних зборах членами виконавчих органів (ОСОБА_1- член Ради Директорів (в ред. Статуту Товариства на час звільнення позивача).

Пункт 11.4 статуту відносить до виключної компетенції зборів учасників - призначення та відкликання членів ради директорів.

Зі змісту оспорювання протоколу зборів учасників ТОВ «РЕМОНДІС-МЕЛІТОПОЛЬ» від 10 квітня 2015 року № 31 вбачається, що від КП «Мелітополькомунтранс» на загальних зборах прийняв участь гр. ОСОБА_11, який є представником останнього на підставі довіреності № 3 від 08.01.2015 року та відповідно від ТОВ «Ремондіс Україна»- ОСОБА_6

Діюче законодавство не містить вимог, щодо засвідчення печаткою юридичної особи, документів які складено за участю його представника.

Крім того,суд вважає за необхідне зазначити, що представник відповідача- Левіт В.С. діє на підставі довіреності, виданої саме Генеральним директором ТОВ «Умвельт Україна»-ОСОБА_6 і надав заперечення проти позову, в яких наполягає на законності проведення вищевказаних Зборів Учасників, що також спростовує доводи позивача щодо неможливості присутності ОСОБА_6 в м. Мелітополі при проведенні таких зборів.

У звязку з викладеним, суд вважає обставини, зазначені позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не доведеними і у звязку з цим не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю УМВЕЛЬТ МЕЛІТОПОЛЬ, ОСОБА_2 підприємства Мелітополькомунтранс Мелітопольської міської ради Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю УМВЕЛЬТ УКРАЇНА про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.В. Ковальова