АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1724/15 Справа № 203/4439/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

10 лютого 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання факту порушення прав, відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до КП "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, КП "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради про визнання факту порушення прав, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що він є співвласником та мешканцем квартири АДРЕСА_1. Будинок перебуває на балансі у КП "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, а постачальником тепла до нього є КП "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради. 27.02.2013 р., 12.12.2013 р. та 21.01.2014 р. було встановлено, що у квартирі позивача температура повітря є нижчою за норму, про що складено відповідні акти. Між тим, перерахунок плати за спожиту теплову енергію відповідачі не здійснюють. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання факту порушення відповідачами прав позивача на належну якість продукції, стягнення з відповідачів компенсації заподіяної моральної шкоди по 10 000,00 грн. з кожного (а.с. 1 - 3).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 про визнання факту порушення прав, відшкодування моральної шкоди - відмовлено в повному обсязі (а.с.81)

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 83-86).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Решта квартири належить третій особі (а.с. 26).

27 лютого 2013 року комісією у складі позивача та представників відповідачів було складено акт № 112 про обстеження квартири позивача, згідно з яким у кімнаті площею 16,1 м2 температура повітря склала 12оС, стояк теплий, батарея холодна; у кімнаті площею 14,7 м2 - 14оС, батарея холодна; вікна та двері утеплені (а.с. 6).

12 грудня 2013 року комісією у складі позивача та представників відповідачів було складено акт № 71 про обстеження квартири позивача, згідно з яким у кімнаті площею 16,1 м2 температура повітря склала 16оС, стояк теплий; у кімнаті площею 14,7 м2 - 16оС. Позивачу було рекомендовано промити радіатори у міжопалювальний період (а.с. 8).

21 січня 2014 року комісією у складі позивача та представників відповідачів було складено акт № 95 про обстеження квартири позивача, згідно з яким у кімнаті площею 16,1 м2 температура повітря склала 16оС, стояк теплий; у кімнаті площею 14,7 м2 - 15оС; вікна та двері утеплені; батареї зверху теплі, а знизу холодні. Позивачу було рекомендовано спустити повітря із системи центрального опалення, промити батареї. При цьому було встановлено, що батареї з моменту здачі будинку не промивалися (а.с. 7).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено фактів порушення відповідачами його прав та законних інтересів, не надано суду належних доказів на підтвердження свої позовних вимог, а відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета.

Так, згідно з добовими відомостями оперативного контролю роботи котельні низького тиску, наданими представником КП "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради температура подачі теплоенергії протягом 27.02.2013 р. склала 48 - 50оС (при температурі зовнішнього повітря 2 - 4оС); протягом 12.12.2013 р. - 60 - 64оС (при температурі зовнішнього повітря - 3 - (- 6)оС); протягом 21.01.2014 р. - 62 - 68оС (при температурі зовнішнього повітря - 4 - (- 9)оС) (а.с.а.с. 65, 67, 70). Враховуючи зазначені показники та зважаючи на те, що при неодноразовому обстеженні квартири позивача комісіями було встановлено, що стояк є теплим, а радіатори - холодними, а внутрішньоквартирні теплові мережі належать власникові квартири, і саме він зобов'язаний утримувати це майно самостійно, й усі ризики виходу його з ладу несе саме він, то підстави для задоволення позову відсутні. Зазначене відповідає частині 4 статті 319, статті 322 Цивільного кодексу України, відповідно до яких власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідачами було доведено відсутність їх вини щодо заявлених позовних вимог, а позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доводи апелянта, приведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: