Справа № 226/2538/15-ц
Справа № 2/226/1149/2015
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2015 року м.Димитров
Димитровський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Редько Ж.Є.,
при секретарі Мітюхіній О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в місті Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в обґрунтування якого вказала, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2003 року їй належить будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м.Димитров Донецької області, вул.Чапаєва, б.15. У зазначеному будинку було зареєстровано відповідача, який є її сином, та який з серпня 2012 року до теперішнього часу не проживає разом з нею, не веде з нею спільного господарства і не підтримує ніяких стосунків. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає їй оформити субсидію та у повній мірі здійснювати право користування та розпорядження належним їй майном. Відповідач мешкає за іншою, невідомою їй адресою, звязку з ним вона не має. Тому позивач, посилаючись на ст.405 ЦК України, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до цивільно-процесуального законодавства.
Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що будинок, розташований за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Чапаєва, б.15, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу, реєстровий номер 2550. Право власності позивача на придбану квартиру зареєстровано у бюро технічної інвентаризації м.Димитров 12.08.2003 року у реєстровій книзі № 30 за реєстровим № 4505, що підтверджується відповідним договором, витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно та технічним паспортом на будинок (а.с.13, 14, 15-17).
У даному будинку зареєстровані: з 29.04.2008 року позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з 22.02.2011 року син позивача відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать довідка виконавчого комітету Димитровської міської ради від 04.08.2015 року, записи з домової книги (а.с.3, 8, 9-10).
Відповідно до акту від 04.08.2015 року, складеному головою квартального комітету № 8 за участю мешканців-сусідів, та засвідченому виконавчим комітетом Димитровської міської ради, відповідач ОСОБА_2 з серпня 2012 року за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Чапаєва, б.15, не проживає.
Дану обставину у судовому засіданні підтвердили допитані свідки.
Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона мешкає за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Чапаєва, б.5, і знає позивач ОСОБА_1 багато років як сусідку по вулиці, крім того, вона навчала дітей позивача. Відповідач ОСОБА_2 старший син позивача, який до серпня 2012 року проживав разом з матірю у будинку по вул.Чапаєва, 15. Зі слів позивача їй відомо, що відповідач поїхав до Росіїї. З серпня 2012 року вона ніколи не бачила ОСОБА_2, позивач мешкає у будинку сама.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона мешкає за адресою: Донецька область, м.Димитров, вул.Чапаєва, б.2. Позивач ОСОБА_6 проживає по сусідству на одній вулиці. Приблизно три роки тому з позивачем мешкав син ОСОБА_7, у якого своєї сімї не було. З серпня 2013 року відповідач не проживає у матері, з цього часу вона його ніколи не бачила. Причина не проживання відповідача у будинку матері їй невідома.
За приписами ст.41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності, гарантує право власності, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом.
Статтею 405 ЦК України визначені права членів сімї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.
За чинним житловим законодавством членами сімї власника житлового приміщення визнаються дружина, чоловік, їх діти, батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство (ч.2 ст.64 ЖК України).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою проживання позивача у якості повнолітнього члену її сімї та не є співвласником спірної житлової площі.
Також судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у житловому приміщенні позивача за вищевказаною адресою з серпня 2012 року по теперішній час.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні.
Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування будинком позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла протягом трьох років, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.
На підставі ст.150 СК України, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 213, 214, 215, 226, 294 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: будинком номер 15 (пятнадцять) по вулиці Чапаєва у місті Димитров Донецької області.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 27.08.2015 року.

Суддя Ж.Є.Редько