АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6965/2015 Головуючий 1 інст. - Шишкін О.В..
Категорія: спори, що виникають
із сімейних відносин
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кіпенко І.С.,

- Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на малолітню дитину та визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

12 серпня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просила розірвати шлюб, зареєстрований 15.10.2010 року, визначити місце проживання їх сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею, матір'ю дитини, стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти у розмірі ? частини заробітку та інших доходів на утримання сина ОСОБА_7 з моменту розлучення до досягнення повноліття, зобов'язати додатково надавати кошти на оплату дитячого садка та на розвиток дитини, а також просила стягнути кошти у якості судових витрат.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_5 вказувала, що сімейне життя не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, з відповідачем постійно виникають сварки, що негативно впливає на психічний стан дитини і призводить до її душевних страждань, що з грудня 2013 року подружні відносини не підтримуються, що подальше спільне життя й збереження сім'ї неможливе, що відповідача не надавав і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

В поданих 08.12.2014 року письмових запереченнях відповідач ОСОБА_3 позов про не визнав, проти розлучення заперечував, хоча й підтвердив, що з серпня 2014 року проживають окремо один від одного. Проти вимог про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини з позивачем не заперечував, хоча вважав їх безпідставними з огляду на те, що ніколи не заперечував проти проживання малолітнього сина з матерю, надавав і надає посильну матеріальну допомогу, перераховуючи певні кошти позивачу. Вимоги в частині додаткових витрат на оплату дитячого садка та розвиток дитини вважав передчасними, оскільки ОСОБА_6 дитячий садок ще не відвідує в силу свого віку не відвідує розвиваючих занять. (а.с.19-20)

В судовому засіданні 13.02.2015 року відповідач просив надати строк для примирення.

Рішенням Дзержинського районного суду від 18 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_5, зареєстрований 15.10.2010 року, прізвища сторін залишити без змін.

Також суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 12 серпня 2014 року. Крім того, суд допустив негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць і вирішив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 243 гшрн.60 коп. понесених нею судових витрат. (а.с.52, 53-54).

Додатковим рішення від 20.11.2015 року суд задовольнив позов ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 разом з його матір'ю ОСОБА_5 (а.с.86).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просила рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.08.2015 року скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, за погодженням з відповідачем ОСОБА_3, відмовилася від апеляційної скарги на рішення суду у справі, за виключенням оскарження рішення про стягнення аліментів на утримання дитини і просила в цій частині рішення суду змінити, ухваливши нове рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття не з 12 серпня 2014 року, тобто дня подання ОСОБА_5 позовної заяви до суду, а з дня вирішення справи судом апеляційної інстанції та зарахувати до загальної суми аліментів, що підлягають до сплати ОСОБА_5 усі ті грошові кошти, які відповідач ОСОБА_3 надіслав ОСОБА_5 в період 2014-2105 року шляхом поштових переказів, які суд безпідставно залишив поза увагою і не врахував, ухвалюючи рішення.

Позивач ОСОБА_5 апеляційну скаргу в цілому визнала, пояснивши, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторони дійшли до порозуміння, яке полягає в тому, що вона визнає апеляційну скаргу, оскільки дійсно декілька разів отримувала від ОСОБА_3 грошові перекази. Разом з тим, позивач ОСОБА_5 у відповідь на поставлене їй судом питання щодо моменту початку стягнення аліментів та неоднозначного викладення цієї вимоги в тексті позовної заяви, пояснила, що в суд зверталася і тепер вважає за необхідне аліменти стягувати з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 12.08.2014 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за хаистиолм своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, а сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не оспорюють ту обставину, що з серпня 2014 року подружні стосунки сторони не підтримують, ОСОБА_5 проживає окремо від ОСОБА_3 разом з малолітнім сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 12 серпня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що той з батьків, на утриманні якого знаходиться неповнолітня дитина, має право на отримання матеріальної допомоги в утриманні дитини, а інший з батьків, який проживає окремо, зобов'язаний надавати таку допомогу, а оскільки відповідачем не доведено факту сумлінного виконання ним свого обов'язку, то позивач кабакова О.Г. має право на отримання від нього аліментів.

Розмір аліментів визначено у відповідності до вимог ст.182 СК України з урахуванням тієї обставини, що відповідач ОСОБА_3 має постійне місце роботи, інших непрацездатних утриманців відповідач не має.

Колегія суддів також погоджується з рішенням суду і в частині визначення часу, з якого присуджуються аліменти, тобто з 12.08.2014 року, коли позовна заява ОСОБА_5 надійшла до суду.

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та доводи представника відповідача в тій частині, що позовна заява ОСОБА_5 не містить прямої вказівки про стягнення аліментів з дня пред'явлення позову, що зі змісту позовної заяви випливає бажання ОСОБА_5 отримувати аліменти не з дня пред'явлення позову, а з дня ухвалення рішення суду.

Дійсно, як зазначає представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, позовна заява в частині вимог про час, з якого мають бути присуджені аліменти, викладена в редакції, яка дає привід для неоднозначного тлумачення цієї частини вимог.

Разом з тим, в суді першої інстанції ця обставина ні в кого не викликала питань і сумніву у спрямованості позовних вимог ОСОБА_5, а в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_5, яка не є фахівцем у галузі права, пояснила, що вона, як зазвичай усі в таких випадках, пред'явила позов про стягнення аліментів, маючи на меті їх отримання з часу пред'явлення позову в суд.

Не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду і посилання відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на ту обставину, що ОСОБА_3 надсилав ОСОБА_5 грошові кошти на утримання дитини шляхом поштових переказів і позивач визнала цей факт, оскільки позов про стягнення аліментів суд вирішив у відповідності із законом, яким передбачено право того із батьків, з яким проживає неповнолітня дитина, на гарантоване отримання аліментів.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 не позбавлений права на стадії виконання рішення суду звертатися до державного виконавця з заявою про зарахування сплачених ним коштів в рахунок суми присуджених до сплати аліментів, надавши відповідні письмові докази направлення грошових коштів ОСОБА_5 за період, починаючи з 12.08.2014 року, а також відповідну заяву ОСОБА_5 на підтвердження цих обставин.

На підставі наданих сторонами заяв і письмових доказів про виконання рішення суду державний виконавець у відповідності до вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначає розмір заборгованості із сплати аліментів та повідомляє про це боржника. Боржник має право оскаржити до суду визначений державним виконавцем розмір заборгованості із сплати аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги на рішення суду про стягнення аліментів не є суттєвими і не свідчать про наявність передбачених законом підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.С. Кіпенко

О.М. Хорошевський