Справа № 234/6335/15-ц
Провадження № 2/234/3210/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області
у складі: головуючого судді Лутай А.М.,
при секретарі Астахові Р.Є.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Повного товариства «ОСОБА_2 і компанія» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків від злочину,
Позивач повне товариство «ОСОБА_2 і компанія» звернулося до Краматорського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків від злочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.03.2015 року між ПТ «ОСОБА_2 і компанія» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання ломбардом фінансового кредиту у розмірі 1680,00 грн. Забезпеченням зобовязань ОСОБА_3 за договором про надання ломбардом фінансового кредиту, між позивачем та відповідачем було укладено договір закладу майна до ломбардної установи, відповідно до якого ОСОБА_3 передав ломбарду у якості предмету закладу золотий ланцюг (брухт), який був розірваний на дві частини, проба дорогоцінного металу 585, загальною вагою 3,48 г, вагою вставки 0,03 г, чистої вагою 3,45 г. При укладанні даного договору ОСОБА_3 заявив, що предмет закладу є його власністю, набутий ним правомірно, в суперечці чи під забороною відчуження не знаходиться. Але, 19.03.2015 року, на підставі ухвали Краматорського міського суду від 13.03.2015 року, даний предмет закладу було тимчасово вилучено, у звязку з тим, що останній має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тобто є речовим доказом. За результатами розслідування кримінального провадження, ОСОБА_3 було оголошено підозру за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України. Отже, відповідач при укладенні договору про надання фінансового кредиту умисно ввів позивача в оману, передавши в якості предмета закладу золотий ланцюг, яким він заволодів, вчинивши злочин. До теперішнього часу відповідач не повернув ломбарду фінансовий кредит та не сплатив відсотки за користуванням останнім. Отже, збитки ПТ «ОСОБА_2 і компанія» в загальній сумі складають 1790,88 грн., де сума неповернутого фінансового кредиту становить 1680,00 грн., сума не сплачених відсотків за користування фінансовим кредитом становить 110,88 грн. Просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ломбарду матеріальні збитки в сумі 1790,88 грн.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, був не проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання неодноразово викликався Краматорським міським судом Донецької області, але не зявився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи.
Зі згоди представника позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
З правовстановлюючих документів повного товариства «ОСОБА_2 і компанія» вбачається, що воно є фінансовою установою та надає фінансові кредити виключно під заставу майна.
Згідно договорів про надання ломбардом фінансового кредиту (1) та про заклад майна до ломбардної установи (2) № 13.15.235 від 09.03.2015 року, ПТ «ОСОБА_2 і компанія» надав ОСОБА_3 фінансовий кредит у розмірі 1680,00 грн., а ОСОБА_3 прийняв його та в забезпечення своїх зобовязань передав ПТ «ОСОБА_2 і компанія» предмет закладу золотий ланцюг (брухт), який був розірваний на дві частини, проба дорогоцінного металу 585, загальною вагою 3,48 г, вагою вставки 0,03 г, чистої вагою 3,45 г. Строк користування кредитом складає 30 днів, та датою повернення є 07.04.2015 року.
Зі змісту ч. 1 ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
З договорів вбачається, що ОСОБА_3 запевнив позивача, що предмет закладу є його власністю, набутий ним правомірно, в суперечці чи під забороною відчуження не знаходиться.
Але, як вбачається з ухвали Краматорського міського суду від 13.03.2015 року, клопотання слідчого СВ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу з можливістю вилучення золотого ланцюжка з ПТ «ОСОБА_2 і компанія», було задоволено.
Відповідно до опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, від 19.03.2013 року, з приміщення ПТ «ОСОБА_2 і компанія» було вилучено золотий ланцюг (брухт), який був розірваний на дві частини, проба дорогоцінного металу 585, загальною вагою 3,48 г, вагою вставки 0,03 г, чистою вагою 3,45 г, так як він є речовим доказом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3
Як встановлено у судовому засіданні, за результатами розслідування кримінального провадження, ОСОБА_3 було оголошено підозру за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України.
До теперішнього часу відповідач не повернув ломбарду фінансовий кредит та не сплатив відсотки за користуванням останнім.
Відповідно до п. 8 договору про надання ломбардом фінансового кредиту, позичальник сплачує за користування кредитом із розрахунку в день від суми кредиту 0,6%, якщо сума кредиту менше 180,00 грн., позичальник сплачує 1% в день від суми кредиту. У разі прострочення за користування кредитом позичальник сплачує пеню 2% із розрахунку за кожний день прострочення від суми повернення кредиту, яка нараховується в день погашення кредиту.
Отже, як встановлено у судовому засіданні збитки ПТ «ОСОБА_2 і компанія» в загальній сумі складають 1790,88 грн., де сума неповернутого фінансового кредиту становить 1680,00 грн., сума не сплачених відсотків за користування фінансовим кредитом становить 110,88 грн.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частинами 1, 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об'ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина даної особи.
В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що злочином, який скоїв відповідач ОСОБА_3 позивачу було завдано матеріальну шкоду в розмірі 1790,88 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Також, згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,15,88,213,215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 11,15,19,20,509,526,572,610,611,614,1054,1166 ЦК України, суд,
Позовні вимоги Повного товариства «ОСОБА_2 і компанія» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків від злочину, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2)на користь Повного товариства «ОСОБА_2 і компанія» збитки за договором про надання ломбардом фінансового кредиту № 13.15.235 від 09.03.2015 року в сумі 1790,88 грн.
Стягнути з ОСОБА_3в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача у 10-денний строк з моменту отримання ним копії заочного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Донецькій області через Краматорський міський суд.

Суддя Краматорського міського суду А.М.Лутай