У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 13 лютого 2015 року просило звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, а також виселити відповідачів з указаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2015 року позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 25 січня 2008 року у розмірі 886 808 грн 25 коп. звернуто стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Надано публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» відповідні повноваження для продажу зазначеного предмета іпотеки. На час реалізації предмета іпотеки передано предмет іпотеки в управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Виселено відповідачів з іпотечного майна без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині виселення відповідачів та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення апеляційного суду у справі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 1 липня 2015 року (справа № 6-875цс15), за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132 2 ЖК УРСР.

Відмовляючи в позові в частині виселення відповідачів з іпотечного майна, апеляційний суд виходив із того, що в іпотеку було передано квартиру, яка була придбана не за рахунок кредитних коштів, тому відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР відсутні підстави для виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення апеляційного суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, правовому висновку Верховного Суду України, а також встановленим обставинам справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту рішення апеляційного суду вбачається, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного рішення апеляційного суду.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк