18 грудня 2015 року Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.
за участю секретаря Медведєвої Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5079, 52 грн., 3% від простроченої суми 388,00 грн., а всього 5467,52 грн. Однак у рішенні була допущена арифметична помилка, яка полягає в невірному визначені 3% річних, розмір яких, згідно розрахунку складає 3881,00грн., тоді як в рішенні суду позивачу помилково присуджено 388,00 грн. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про виправлення вказаної описки, однак ухвалою Київського районного суду від 14.04.2014року вказану заяву залишено без задоволення. Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.05.2014року. Таким чином, позивач звернувся до суду з дійсним позовом про стягнення 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України.
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 07.07.2004р., яке набрало законної сили, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20429,00 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2008 року, з рахуванням ухвали про виправлення описки, яке набрало законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто майнову шкоду в розмірі 11113,38 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто кошти в сумі 9725,80 грн.,яке було змінено рішення Апеляційного суду Харківської області та додатково стягнуто кошти в сумі 1854 грн.

Таким чином за усіма судововими рішенням з відподвіач на користь позивача стягнуто коштів в загальній сумі 43122,18 грн.

У звязку з невиконанням вказаних рішень суду на загальну суму 43122,18 грн. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь суму інфляційних витрат та три процента річних.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.09.2013 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5079, 52 грн., 3% від простроченої суми 388,00 грн., а всього 5467,52 грн.

Згодом ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про виправлення описки у вказаному рішенні суду, зазначивши, що у рішенні була допущена арифметична помилка, яка полягає в невірному визначені 3% річних, розмір яких, згідно його розрахунку складає 3881,00грн., тоді як в рішенні суду позивачу помилково присуджено 388,00 грн. Ухвалою Київського районного суду від 14.04.2014року заяву залишено без задоволення. Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19.05.2014року, в якій зазначено, що доводи позивача щодо невірно вказаної суми 3% річних не є підставою для виправлення арифметичної помилки в рішенні суду, однак вказане може бути підставою для зверненя до суду з відповідним позовом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобовязання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому наявні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України є обґрунтованим (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11).

Згідно листа Київського Відділу ДВС ХМУЮ на його примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь

позивача ОСОБА_1 загальної суми заборгованості у розмірі 43122,18 грн. Зазначена сума боргу відповідачем ОСОБА_2 не сплачена.

Таким чином 3% річних від загальної суми заборгованості 43122,18 грн. за період з лютого 2010р. по січень 2013р.складає 3881 грн. (43122,18*3*1095:365:100)

У звязку зі стягнення за рішенням суді від 19.09.2013року 3% у розмірі 388 грн. , стягненню підлягає три відсотки річних у сумі 3493 грн. (3881- 388=3493).

На підставі викладеного позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Витрати судом стягуються відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 4,10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 224-227 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних в сумі 3493 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідач має право подати до Київського районного суду м. Харкова письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.