У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 травня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПАТ Дельта Банк звернувся в суд із вищенаведеним позовом, який просив задовольнити у звязку з невиконанням ОСОБА_1 своїх обовязків за основним зобовязанням.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07 травня 2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ Дельта Банк.

ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22.08.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 травня 2014 року скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалено нове рішення про відмову ПАТ Дельта Банк у зверненні стягнення на предмет іпотеки. У решті, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2014 року касаційну скаргу ПАТ Дельта Банк задоволено частково. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22.08.2014 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду Закарпатської області, залишено без змін.

У судове засідання апеляційної інстанції, апелянт ОСОБА_1, позивач ПАТ Дельта Банк і відповідач ОСОБА_2 вдруге не зявились. Представник ПАТ Дельта Банк подав заяву в якій зазначив, що просить відхилити апеляційну скаргу, а справу розглядати за його відсутності. Апелянт ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, але адресати не виявили бажання отримати судові повістки, а тому, поштою були повернуті такі до суду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в їх відсутності.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що в звязку з невиконанням ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором № 548-022/ФКВ-08 від 05.06.2008 року, слід звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що у відповідності до ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті від 03.06.2014 року, який набрав чинності 07.06.2014 року, позов ПАТ Дельта Банк не може бути задоволений в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Матеріалами справи стверджено, що 05.06.2008 року між ТзОВ Український промисловий банк та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 548-022/ФКВ-08. Згідно якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 10000,00 доларів США під 12,5% річних на строк по 02.06.2023 року. Та 30.06.2010 року укладено між ТзОВ Укрпромбанк, АТ Дельта Банк і Національним банком України договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТзОВ Укрпромбанк на користь АТ Дельта Банк. У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ТзОВ Укрпромбанк та ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено 05.06.2008 року Іпотечний договір за № 548-022/ФКВ-08. За яким в іпотеку передано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У результаті неналежного виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 протягом тривалого часу, утворилась заборгованість станом на 01.03.2013 року в сумі 118244,50 гривні, яку незважаючи на вимогу позивача як боржник так і його поручитель не погасили.

За цих обставин, згідно вимог ч. 1 ст. 33 ЗУ Про іпотеку при невиконанні боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так-як має місце заборгованість ОСОБА_1 по основному зобовязанню, а тому, ПАТ Дельта Банк набув, право на стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

За приписами ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 Апеляційне провадження.

Судом першої інстанції ухвалено рішення 07 травня 2014 року, а ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті набрав чинності 07.06.2014 року, тобто, після ухвалення рішення суду.

Наявність наведеного Закону сама по собі на час апеляційного розгляду не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на час його ухвалення суд першої інстанції не міг його застосувати, так-як його ще не існувало. Тоді як, апеляційний суд перевіряє законність й обґрунтованість рішення суду з огляду на те законодавство, яке діяло на час його ухвалення.

Апеляційна скарга, окрім доводів у частині звернення стягнення на предмет іпотеки, щодо застосування ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті інших не містить, а тому, суд апеляційної інстанції не вправі перевіряти рішення суду першої інстанції за межами цих доводів.

Встановивши доведеність позовних вимог, суд першої інстанції підставно задоволив вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позаяк доводи апеляційної скарги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу в цій частині слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________