ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/996/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретарів Олійник М.В., Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 30.10.2014 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, 3 особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що в період з березня по 26.09.2012 року вона перебувала разом з відповідачем ОСОБА_3 за кордоном - на території Республіки Ліберія, при цьому, відповідач проходив службу в Місії ООН в Ліберії, а позивачка працювала в приватній компанії.

Перебуваючи у робочих відрядженнях, сторони познайомилися у січні 2012 року, далі між ними виникли романтичні відносини, які згодом переросли у фактичні сімейні стосунки, внаслідок яких наприкінці липня 2012 року позивачка завагітніла, про що поставила до відома відповідача; 26.09.2012 року Позивачка разом з Відповідачем повернулися до України одним літаком.

Однак, після повернення до України відносини між сторонами стали напруженими у зв»язку з вагітністю Позивачки і небажанням Відповідача офіційно визнати себе батьком зачатої дитини; в той час позивачці вже було відомо про наявність у відповідача сім»ї та двох неповнолітніх дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року Позивачка народила дитину - доньку ОСОБА_4, реєстрацію народження дитини нею було проведено відповідно до положень ч.1 ст.135 СК України (актовий запис про народження №973 від 03.05.2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві), оскільки відповідач відмовився подавати спільну заяву про реєстрацію свого батьківства, хоча і не заперечував цей факт та обіцяв допомагати матеріально.

Оскільки позивачка абсолютно впевнена щодо батьківства відповідача відносно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона (позивачка) вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: визнати батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), громадянина України відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України (актовий запис про народження №973 від 03.05.2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві); зобов»язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві

внести до актового запису про народження дані відповідача як батька дитини, а також стягнути з Відповідача на її (позивачки) користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, зменшивши розмір аліментів на дитину до ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно; відповідач ОСОБА_3, вважаючи, що позов в частині визнання його батьківства відносно дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню відповідно до висновку судово-медичної генетичної ідентифікації №147 від 13.07.2015 року, просив встановити розмір аліментів на дитину - 1/8 частину його заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що він (відповідач) вже має на утриманні двох дітей - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4; також він матеріально допомагає непрацездатній матері - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є пенсіонеркою, проживає в Івано-Франківській області і за станом здоров»я потребує матеріальної допомоги від нього (відповідача).

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з"явився, своєю заявою-поясненнями від 07.10.2015 року просив справу розглядати у відсутність представника відділу (а.с.174).

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_9, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_10 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено: згідно копії актового запису про народження №973 від 03.05.2013 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір»ю дитини є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянка України (позивачка); запис про батька дитини - «ОСОБА_11, громадянин України» у Книзі реєстрації народжень зазначено Позивачкою та вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (а.с.67-69).

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України не заперечує факт спільного проживання разом із ОСОБА_2 (позивачкою) у період березень - вересень 2012 року у Республіці Ліберії та підтримання ними у цей період фактичних стосунків, внаслідок яких ОСОБА_2 завагітніла, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Києві (після повернення на територію України у вересні 2012 року разом з ОСОБА_3.) вона народила дитину - дочку ОСОБА_4 (а.с.100, 67-69).

Позивачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає разом з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - за адресою АДРЕСА_1, не одружена (а.с.14).

Згідно висновку судово-медичної генетичної ідентифікації (експертизи) за №147 від 13.07.2015 року, яку проведено за клопотанням (згодою) сторін відповідно до ухвали суду від 14.04.2015 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 (відповідача) відносно ОСОБА_4 (дитини) складає величину не менш ніж 99,99%; таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 (дитини) практично доведено (а.с.143-146); зазначений експертний висновок відповідачем ОСОБА_3 також не заперечується.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що фактичне визнання відповідачем ОСОБА_3 позову в частині визнання його батьківства відносно дитини - ОСОБА_4

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, матір»ю якої є ОСОБА_2 (позивачка), відповідно до положень ст.174 ЦПК України може бути прийнято судом та покладено в основу рішення суду у даній справі.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), громадянина України відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України (актовий запис про народження №973 від 03.05.2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві) - підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Тобто, вимога позивачки в частині зобов»язання Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві внести до актового запису про народження дані відповідача як батька дитини, та видати нове свідоцтво про народження дитини - є зайвою, отже задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_3 є батьком дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; дитина проживає разом з матір»ю - позивачкою ОСОБА_2; відповідач ОСОБА_3 також не заперечує свій обов»язок, як батько, щодо матеріального утримання дитини - дочки ОСОБА_5, у виді сплати аліментів щомісячно; будь-яких утримань із заробітної плати (грошового забезпечення) відповідача на користь третіх осіб за виконавчими документами не відбувається (а.с.75).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також - матеріальне становище відповідача; те, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.156-157), і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - 1/6 частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 30.10.2014 року і до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 в частині встановлення розміру аліментів - 1/8 частини від заробітку (доходу) щомісячно та стягнення аліментів з дати постановлення рішення - є необгрунтованими, тому судом не приймаються.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 також підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_2 понесені останньою судові витрати в сумі (243,60 + 121,80) = 365 грн. 40 коп. (а.с.1-2).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218, 174, 367 ЦПК України, на підставі ст.125, 128, 134, 141, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати батьківство ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), уродженця м. Старий Самбір Львівської області, громадянина України відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження, громадянки України (актовий запис про народження №973 від 03.05.2013 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Старий Самбір Львівської області (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 30.10.2014 року і до повноліття дитини, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Старий Самбір Львівської області (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) судові витрати в сумі 365 грн. 40 коп. В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.