Справа № 263/9101/15-ц
Провадження № 2/263/2887/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Шатілової Л.Г., при секретарі Марчук К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що після смерті його батька, ОСОБА_4, померлого 22.10.2014 року, відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_1, загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м. Вищевказана кооперативна квартира у 1987 році була отримана його батьками у користування та право власності на неї було зареєстровано на імя батька 06.04.1994 року, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 36588. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є він як син померлого та відповідачі ОСОБА_2 дружина померлого, ОСОБА_3 дочка померлого. Після смерті батька він прийняв спадщину, а відповідачі відмовилися від прийняття спадщини на його користь, однак, звернувшись до нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності батька на спірну квартиру не було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тому просив суд визнати за ним право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення.

При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю осіб, які не зявилися до суду, оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів для вирішення по суті спірних правовідносин.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІ-НО № 324565 /а.с.11/ та відповідачки ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІІ-НО № 285004 /а.с. 10/.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії ІV-НО № 324113, між ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_2 23.11.1983 року було зареєстровано шлюб /а.с. 9/.

Відповідно до ордеру № 01564 від 24.06.1987 року ОСОБА_4 був власником квартири, розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул. 9-ї АвіадивізіїАДРЕСА_2 /а.с. 4/, що також підтверджується реєстраційним посвідченням № 36588 від 06.04.1994 року /а.с. 20/.

З довідки ТОВ «Житло-22» № 3 від 23.02.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 сплатив вартість квартири № 64 в будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі у повному обсязі /а.с. 19/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 799297 ОСОБА_4 помер 22.10.2014 року /а.с. 12/.

Зі спадкової справи № 57228809 до майна померлого 22.10.2014 року ОСОБА_4 вбачається, що 17.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Першої маріупольської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4. Відповідачка ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Відповідачка ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори не зверталася.

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 886/02-31 від 30.04.2015 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого 22.10.2014 року ОСОБА_4, яке складається з квартири № 64 в будинку № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі, оскільки відсутні необхідні документи /а.с. 3/.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Беручи до уваги, що позивач є таким, що прийняв спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 22.10.2014 року, відповідачка ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача, відповідачка ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори не зверталася, відповідачі не заперечували проти визнання права власності на спірну квартиру за позивачем у судовому порядку, а також враховуючи, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом оформити правовстановлюючі документи, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним у судовому порядку право власності на квартиру № 64 в буд. 34 по вул. 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі.

Керуючись ст. 321, 328, 1296 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 131, 197, 209-210, 212-213 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на квартиру № 64 в буд. № 34 по вул. 9-ї Авіадивізії в м. Маріуполі Донецької області, загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 42,6 кв. м., в порядку спадкування за законом, після смерті його батька - ОСОБА_4, померлого 22.10.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г.Шатілова