18.08.2015 Єдиний унікальний номер 205/4822/15-ц
18 серпня 2015 року м. ДніпропетровськСправа № 205/4822/15-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, у якому просила:
надати їй дозвіл на виготовлення та оформлення всіх повязаних із перетином державного кордону України документів, для виїзду за кордон до держав Шенгенської зони, а саме до: Польщі, Чехії, Угорщини, Словаччини, Литви, Латвії, Естонії, Словенії, Словаччини, Німеччини, Австрії, Румунії, Болгарії, Нідерландів, Бельгії, Франції, Люксембургу, Данії, Норвегії, Швейцарії, тощо, неповнолітньої ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди її батька, ОСОБА_2В;
дозволити тимчасовий виїзд за межі України до держав Шенгенської зони, а саме до: Польщі, Чехії, Угорщини, Словаччини, Литви, Латвії, Естонії, Словенії, Словаччини, Німеччини, Австрії, Румунії, Болгарії, Нідерландів, Бельгії, Франції, Люксембургу, Данії, Норвегії, Швейцарії, тощо, неповнолітньої ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди та без супроводу її батька, ОСОБА_2, у період з 01.09.2015р. по 31.12.2015р.;
надати їй дозвіл на виготовлення та оформлення всіх повязаних із перетином державного кордону України документів, для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди її батька, ОСОБА_2, до моменту досягнення дитиною 16-річного віку;
дозволити тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди та без супроводу її батька, ОСОБА_2, до моменту досягнення дитиною 16-річного віку.
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити повністю, посилаючись на те, що отримати згоду відповідача на виїзд за межі України його доньки ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., не має можливості, оскільки за останні 14 років з ним та його родичами відсутній будь-який контакт та їхнє місцезнаходження невідоме.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
У звязку з неявками у судові засідання відповідача та за відсутності заперечень позивача суд у судовому засіданні 18.08.2015р. ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
19.11.1999р. Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, актовий запис № 948 (а.с.7). Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 14.07.2000р.н. (а.с.8).
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2001р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання його доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини його заробітку, однак не менше ніж ? частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (а.с.11), а рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2001р. вищевказаний шлюб розірвано (а.с.9).

ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., є ученицею 10 класу КЗО «Міський юридичний ліцей», між яким та загальноосвітньою школою ім. Августа Маке Європейською школою, «Школою майбутнього ІХХ ст.», що знаходиться у м. Бонн, Німеччина, укладена угода про партнерство і співробітництво. Метою такого співробітництва є підтримка і розвиток міжнародного співробітництва в організації міжнародного молодіжного проекту по правах людини, який проводиться у межах програми «Європейці за мир» за підтримки німецького фонду «Спогади. Відповідальність. Майбутнє.». Відповідно до запрошення німецької сторони в рамках цієї угоди про співпрацю, протягом вересня-грудня 2015 року відбудеться поїздка групи учнів 9-11 класів до школи партнера у м. Бонн. Перелік учнів, рекомендованих ліцеем до зазначеної поїздки був наданий та погоджений з німецькою стороною. Однією з зарекомендованих ліцеєм учнів є ОСОБА_3, 14.07.2000р.н. (а.с.15).

Згідно з ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Однак, позивач не має змоги отримати згоду батька дитини на її виїзд за межі України, оскільки він тривалий час з ними не проживає, про долю дитини не піклується, контакти з його родичами відсутні, що підтверджується довідками та характеристиками, наданими навчальними закладами, вчителями, закладом охорони здоровя, показаннями свідків (а.с.19-27).

Відповідно до ст.141 СК України визначена рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

Згідно з вимогами ст.ст.7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ст.2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст.4 цього Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.

Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та за відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про достатність підстав для задоволення позову в частині вимог про:

надання дозволу ОСОБА_1, 27.10.1979р.н., на виготовлення та оформлення всіх повязаних із перетином державного кордону України документів, для виїзду за кордон до держав Шенгенської зони, а саме до: Польщі, Чехії, Угорщини, Словаччини, Литви, Латвії, Естонії, Словенії, Словаччини, Німеччини, Австрії, Румунії, Болгарії, Нідерландів, Бельгії, Франції, Люксембургу, Данії, Норвегії, Швейцарії, неповнолітньої ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди її батька, ОСОБА_2, 03.01.1977р.н., у період з 18.08.2015р. по 31.12.2015р.

тимчасовий виїзд за межі України до держав Шенгенської зони, а саме до: Польщі, Чехії, Угорщини, Словаччини, Литви, Латвії, Естонії, Словенії, Словаччини, Німеччини, Австрії, Румунії, Болгарії, Нідерландів, Бельгії, Франції, Люксембургу, Данії, Норвегії, Швейцарії, неповнолітньої ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди та без супроводу її батька, ОСОБА_2, 03.01.1977р.н., у період з 01.09.2015р. по 31.12.2015р.

Що стосується інших позовних вимог, то вони не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивач та її представник не визначають термінів вивезення дитини за кордон, не вказують країну, до якої дозволяється виїзд неповнолітньої без згоди батька до досягнення нею 16-річного віку.

Така вимога позивача, щодо надання дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення 16-річного віку без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст.141,157 СК України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно дитини.

Надання такого постійного дозволу є фактичним позбавленням батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особисто спілкуватись з нею, що є неприпустимим, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1, 27.10.1979р.н., на виготовлення та оформлення всіх повязаних із перетином державного кордону України документів, для виїзду за кордон до держав Шенгенської зони, а саме до: Польщі, Чехії, Угорщини, Словаччини, Литви, Латвії, Естонії, Словенії, Словаччини, Німеччини, Австрії, Румунії, Болгарії, Нідерландів, Бельгії, Франції, Люксембургу, Данії, Норвегії, Швейцарії, неповнолітньої ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди її батька, ОСОБА_2, 03.01.1977р.н., у період з 18.08.2015р. по 31.12.2015р.

Дозволити тимчасовий виїзд за межі України до держав Шенгенської зони, а саме до: Польщі, Чехії, Угорщини, Словаччини, Литви, Латвії, Естонії, Словенії, Словаччини, Німеччини, Австрії, Румунії, Болгарії, Нідерландів, Бельгії, Франції, Люксембургу, Данії, Норвегії, Швейцарії, неповнолітньої ОСОБА_3, 14.07.2000р.н., без згоди та без супроводу її батька, ОСОБА_2, 03.01.1977р.н., у період з 01.09.2015р. по 31.12.2015р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.

СуддяОСОБА_5