Провадження № 22-ц/773/1836/15 Категорія: 33 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

секретар с/з Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника прокуратури Бучка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_3 до головного управління Державного казначейства України у Волинській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Управління МВС України у Волинській області, Волинська прокуратура з нагляду за додержанням законів у Воєнній сфері західного регіону України, Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, за апеляційною скаргою головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Постановлено стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду 25 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди та 11 000,00 гривень витрат на оплату юридичної допомоги, а всього 36 000,00 гривень.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представники відповідача та прокуратури апеляційну скаргу підтримали і просили скаргу задовольнити, представник позивача апеляційну скаргу заперечив і просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін, інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоч у встановленому порядку були повідомлені про час і місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Судом першої інстанції встановлено, що мало місце незаконне притягнення ОСОБА_3 як обвинуваченого, яке потягло незаконне засудження позивача, а в подальшому кримінальне провадження щодо позивача закрито судом апеляційної інстанції за недоведеністю його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, а тому суд вважав, що він має право на відшкодування за рахунок державного бюджету шкоди, передбаченої Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, приходить висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що 28 липня 2014 року ОСОБА_3 було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 358 КК України, зокрема у тому, що ОСОБА_3 , будучи звільненим з військової служби в запас, діючи з корисливих мотивів і керуючись метою незаконного збагачення, заволодіння бюджетними коштами, 18 вересня 2013 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з письмовою заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням травми. При чому подав завідомо підроблені документи про отримання травми, на підставі яких йому було призначено та виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 91 744,92 грн. (а.с.5-7).

Крім цього, судом встановлено, що починаючи з 23 квітня 2015 року в багатьох інформаційних виданнях з`являлася інформація про початок Прокуратурою західного регіону України досудового розслідування за фактом отримання колишнім військовослужбовцем шляхом обману з використанням підроблених документів понад 90 тисяч гривень одноразової грошової допомоги (а.с.8-22).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 190 та частиною 4 статті 358 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, стягнуто в дохід держави кошти за проведення експертиз та 91744,92 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином (а.с.27-29). Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 липня 2015 року вказаний вирок скасовано, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 190 та частиною 4 статті 358 КК України, закрито за недоведеністю його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України. В задоволенні цивільного позову відмовлено. Витрати на проведення експертиз віднесено за рахунок держави (а.с.30-33).

Також судом встановлено, що в період досудового та судового слідства у кримінальному провадженні ОСОБА_3 надавались юридичні послуги адвокатом Ковальовим С.В. і за надану правову допомогу ним сплачено 11 000 грн., що підтверджується корінцями квитанцій №№ 045885, 082460, 045895 (а.с.24-26).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Відповідно до частини 7 статті 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом, зокрема Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі - Закон) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Статтею 3 Закону визначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):

1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій;

2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином;

4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги;

5) моральна шкода.

Частиною 5 статті 4 Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до статті 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

З врахуванням того, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 за частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 358 КК України закрито за недоведеністю його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відшкодування в користь позивача ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства прокуратури і суду завдали моральної втрати останньому і призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, колегія суддів погоджується з визначенням розміру відшкодування моральної шкоди та розміру витрат на надання правової допомоги, оскільки місцевим судом відповідні розрахунки зроблені на підставі норм чинного законодавства та з урахуванням всіх обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 16 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді :