Провадження № 2/750/3849/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра», в якому просить зобовязати відповідача видати їй депозитний вклад в сумі 230434 грн. 42 коп.; стягнути з відповідача проценти за користування вкладом з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року в сумі 145173 грн. 68 коп.; стягнути з відповідача 3% річних за неправомірне користування вкладом за період з 01.11.2012 року по 31.10.2015 року в сумі 20739 грн. 10 коп. та втрати від інфляції за період з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року в сумі 138260 грн. 67 коп.

Позивач обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.08.2009 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2009 року змінено: в частині стягнення з ВАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 суми банківського вкладу по договору строкового банківського вкладу № 649109 від 07 жовтня 2008 року зменшено суму стягнення з 1 365 500 грн. до 1 135 035 грн. 58 коп. Сума депозитного вкладу частково була повернута 27.09.2011 року в розмірі 1135065 грн. Позивач зазначає, що кошти депозитного вкладу є її власністю і частина депозитного вкладу, яка безпідставно не повернута і утримується банком, свідчить про протиправне позбавлення банком позивача права власності на частину вкладу. Банк порушив вимоги чинного законодавства та договору та не виплатив депозит позивачу у належний строк та в повному обсязі, чим позбавив позивача частини вкладу в сумі 230434,42 грн. Також представник позивача зазначив, що заяви про розрівання договору з підстав, передбачених п.4.5.1 договору строкового банківського вкладу від 07.10.2008 року позивач банку не подавала і дату повернення вкладу не зазначала, а тому відповідач протизаконно заволодів частиною вкладу, що відповідно до ст.ст. 387, 599 ЦК України є підставою для задоволення віндикаційного позову. Позивач у своєму позові також вказує, що відповідно до ч.4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано ними за зобовязанням до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом, а тому банк не має законних прав на повернення процентів, які були нараховані та не виплачені ним до моменту розірвання договору і у банку відсутнє будь яке судове рішення про набуття ним права власності на належні позивачу 230434 грн. 42 коп. вкладу, а тому позивач вказує, що має право заявляти про стягнення безпідставно привласненої банком суми вкладу, з відшкодуванням відсотків за користування ним, 3% річних та втрат від інфляції..

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на безпідставність вимог позивача, так як рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.08.2009 року у справі №22ц-1521/2009, яке набрало законної сили, встановлено обставину щодо законності утримання відповідачем 230464 грн. 42 коп. при виплаті коштів позивачу, а отже встановлено відсутність заборгованості відповідача перед позивачем по даному депозитному вкладу, в звязку з чим відсутні підстави для стягнення відсотків, 3% річних та втрат від інфляції. Крім того, представник відповідача у запереченні на позов зазначила, що відсутність підстав для задоволення вимог позивача, окрім іншого, прямо встановлена ст.ст. 36, 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а їх задоволення може призвести до безпідставного стягнення з банку грошових коштів, що є недопустимим, так як банк знаходиться у стадії ліквідації.

В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2008 року між сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу № 649109 «Мій вибір», оформлений в рамках пакету послуг ПП «Базовий +» №1353058, згідно із яким позивач внесла суму вкладу в розмірі 1 365 500 грн., строком на 12 місяців, з процентною ставкою 21% річних.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2009 року позов ОСОБА_3 до ВАТ КБ «Надра» задоволено, достроково розірвано договір банківського вкладу № 649109 від 07.10.2008 року, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 1365500 грн. банківського вкладу. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.08.2009 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2009 року в частині стягнення з ВАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 суми банківського вкладу по договору строкового банківського вкладу № 649109 від 07.10.2008 року змінено, зменшено суму стягнення з 1365500 грн. до 1135035 грн. 58 коп. суми, що має бути виплачена банком з урахуванням утриманих відсотків, які були нараховані і перераховані вкладнику на його поточний картковий рахунок.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 06 вересня 2010 року з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто 118698 грн. 34 коп. суми боргу по поточному картковому рахунку.

ОСОБА_3 на протязі з 07.10.2008 року по 11.05.2011 рік з поточного карткового рахунку знято 117743 грн. 71 коп., які їй були перераховані банком у вигляді відсотків за користування кредитом.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 22 червня 2011 року відмовлено у позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра" про стягнення невиплаченої частини депозитного вкладу в розмірі 278144 грн. 72 коп.

Зазначеним рішенням встановлено, що договір банківського вкладу № 649109 від 07.10.2008 року був розірваний згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2009 року достроково на вимогу ОСОБА_3, а отже банк обґрунтовано у відповідності до п.4.5.2 Договору утримав різницю раніше нарахованих і перерахованих на картковий рахунок позивача відсотків, оскільки сума раніше нарахованих відсотків перевищує суму відсотків, що належить до виплати банком. Зазначеним рішенням також встановлено, що сума вкладу становила 1 365 500 грн., а загальна сума стягнутих та нарахованих і виплачених позивачці коштів за цим договором банківського вкладу складає 1 371 477,63 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не підтверджено документально її вимоги до відповідача щодо існування майнових зобов'язань.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 05.02.2015 року № 83 ПАТ КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі даної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року № 26 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» строком на три місяці, призначено уповноваженою особою ОСОБА_4 Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 року № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації та повноваження тимчасової особи фонду до 05.06.2015 року. (а.с.59-60)

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015 року № 113, розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання, з 05 червня 2015 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з ч. 1 ст. 36 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку. Згідно з ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дане обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 вищевказаного Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оскільки в судовому засіданні не підтверджено наявності боргових зобовязань банку перед позивачем, а тому вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: