Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді - Адамовича О.Й.,

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_3

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_3, Житомирський міськвідділ УМВС України в Житомирській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником 1/2 квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі також зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3, яка також є власником 1/2 частини квартири, а з 22.04.2014р. також зареєстрований її цивільний чоловік ОСОБА_5, який не проживає в даній квартирі. Факт непроживання відповідача підтверджується актами від 30.08.2014 р. та від 20.10.2014 р.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили його задовольнити.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтвердили обставини не проживання відповідача за вказаною вище адресою.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила. Допитана в якості свідка

вказала, що ОСОБА_5 періодично проживає в спірній квартирі, і там є його особисті речі, які складені так, щоб позивач не бачив. Також вказала на те, що коли позивач є в квартирі вони з ОСОБА_5 там не проживають.

Третя особа - Житомирський міськвідділ УМВС України в Житомирській області свого представника в судове засідання не направив, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 13.04.2012 року. Під час шлюбу за спільні кошти ними була придбана квартира АДРЕСА_1, жилою площею 23,1 кв.м. та складається з двох жилих не ізольованих кімнат площею 10,1 кв.м. та 13,0 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 23.08.2005 року (а.с.9).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11.09.2012 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/2 частину квартир кожному та припинено режим спільної сумісної власності на квартиру (а.с.16).

22.04.2014 року в даній квартирі на підставі письмової згоди власника житла ОСОБА_3 був зареєстрований відповідач ОСОБА_5

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на положення ст.71 та ст.72 Житлового Кодексу Української РСР.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, положення вказаних статей регулюють правовідносини між квартиронаймачем та членами його сім'ї.

Разом з тим встановлено, що позивач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_3 є співвласниками вказаної квартири, а тому до правовідносини, які виникають між власником та членами його сім'ї щодо користування цим житлом мають застосовуватись положення ст. 405 ЦК України, згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 22.04.2014 року (а.с.19).

Таким чином, з моменту реєстрації місця проживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 та до моменту звернення до суду з позовом, а також на день розгляду справи минуло менше одного року.

Слід зазначити, що відповідач зареєструвався у вказаній квартирі з дозволу одного із співвласників, при цьому позивачем не доведено, що відповідач цим порушив його права власника (співвласника).

Крім того, з огляду на суперечливі покази свідків, суд вважає недоведеними обставини непроживання відповідача за вказаною вище адресою.

Також, суд не бере до уваги акти від 30.08.2014 р. та від 20.10.2014 р. згідно яких ОСОБА_5 ніколи не проживав і не проживає в вищевказаній квартирі (а.с.6,7), оскільки вони складені свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які не є працівниками житлово-експлуатаційного підприємства, не є сусідами позивача і стороною не доведено належність таких доказів, як того вимагає ч.2 ст.58 ЦПК України.

Згідно ст.ст.2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наявність реєстрації місця проживання за певною адресою свідчить про постійне місце проживання особи за такою адресою.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя О. Й. Адамович