Справа № 129/1174/14-ц
Провадження по справі № 2/129/16/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2015 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді О.В. Бондар,

з участю секретаря - Новікової І.М.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Тимчика Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", ОСОБА_6 про визнання недійсним договору застави автотранспорту, стягнення моральної шкоди, -

Встановив:

5.05.2014 р. позивач звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 суду пояснив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1, виданого Гайсинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 30.01.2004 р., він є власником автомобіля «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер НОМЕР_2, номер державної реєстрації НОМЕР_3, наприкінці 2013 року він з метою продажу цього автомобіля звернувся до ВДАІ УМВС України у Вінницькій області для зняття його з реєстрації, де був повідомлений про наявність запису про обтяження цього транспортного засобу на підставі договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" ( для забезпечення виконання кредитного договору № 236170-CRED від 2.07.2008 р., укладеного між ОСОБА_6 та ЗАТ КБ «ПриватБанк»). Вказаного договору застави він не укладав, кримінальна справа відносно відповідачки ОСОБА_6, яка підробила договір застави і підписала від імені ОСОБА_4, була закрита постановою Гайсинського районного суду від 26.04.2011 р.; за таких обставин просив суд визнати недійсним договір застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, просив також стягнути солідарно 20 000 грн. моральної шкоди, заподіяної йому відповідачами через неможливість вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, негативні переживання з цього приводу, на фоні яких він захворів на катаракту очей, пережив оперативне втручання з цього приводу.

Відповідачка ОСОБА_6 в поданій до суду заяві вимоги позову не визнала, вказала на те, що вона повністю розрахувалася з банком по отриманому нею кредиту, також повністю розрахувалася з ОСОБА_4, згідно розписки від 27.07.2014 р. отримала в Чорноморській виправній колонії № 74, де на даний час відбуває покарання, копію позовної заяви із додатками (а.с.60-62).

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» Тимчик Б.О. вимоги позову заперечив, вважав позовні вимоги про визнання договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року необґрунтованими, вказаний договір - неукладеним з огляду на встановлений постановою суду факт його підроблення ОСОБА_6, крім того, запис про обтяження належного ОСОБА_4 автомобіля вилучено за завершенням п'ятирічного терміну зберігання, термін обтяження було встановлено до 18.03.2013 року; вимоги про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» моральної шкоди також заперечив, оскільки позивачем не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

З урахуванням позицій сторін, досліджених в судовому засіданні матеріалів справи та вимог закону, суд визнає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1, виданого Гайсинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 30.01.2004 р., є власником автомобіля «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер НОМЕР_2, номер державної реєстрації НОМЕР_3, наприкінці 2013 року він з метою продажу цього автомобіля звернувся до ВДАІ УМВС України у Вінницькій області для зняття його з реєстрації, де був повідомлений про неможливість розпорядження своєю власністю через наявність обтяження цього транспортного засобу на підставі договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» для забезпечення виконання кредитного договору № 236170-CRED від 2.07.2008 р., між ОСОБА_6 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», за яким станом на 21.01.2015 р. за відповідачкою рахується заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1660,76 доларів США (еквівалентно 26214,70 грн.).

Згідно постанови Гайсинського районного суду від 26.04.2011 р. кримінальну справу № 1п-19/11 про обвинувачення ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України, закрито, ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України; ОСОБА_6 обвинувачувалася в тому, що вона 2.07.2008 року з метою отримання кредиту у Гайсинському відділенні Вінницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» надала неправдиву інформацію щодо заставного майна, шляхом використання підробленого нею договору застави автотранспорту № 37777 вказала предметом застави належний ОСОБА_4 автомобіль «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер НОМЕР_2, номер державної реєстрації НОМЕР_3, а заставодавцем - ОСОБА_4, таким чином уклала кредитний договір № 236170-CRED від 2.07.2008 р., отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» гроші в сумі 12 000 доларів США.

Вказані правовідносини регламентуються:

- ч.1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном;

- ч.1 ст. 319 ЦК України, за якою власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд;

- ч.1 ст. 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні;

- ст.ст. 215,216 ЦК України, за змістом яких вимога про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином

- ч.2 ст. 386 ЦК України, відповідно до якої власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди;

- п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, за якою моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях фізичної особи у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї;

- ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини;

- п.7,п.8 Постанови ВСУ №9 від 6.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за якими правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом; у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавст-вом, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину, за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК.

Оскільки, оспорюваний правочин ОСОБА_4 з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладався, то немає визначених законом підстав визнати його недійсним, необхідно визнати в судовому порядку, що договір застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року є нікчемним, а також одночасно застосувати наслідки недійсності цього нікчемного правочину: для усунення перешкод для власника у розпорядженні своїм майном - автомобілем «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер НОМЕР_2, номер державної реєстрації НОМЕР_3, необхідно скасувати обтяження, застосовані щодо цього рухомого майна згідно нікчемного договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року.

Зважаючи на те, що неправомірними діями відповідачки ОСОБА_6, які за постановою Гайсинського районного суду від 26.04.2011 р. кваліфіковано за ч.1 ст. 222 КК України, заподіяно ОСОБА_4 моральної шкоди у виді душевних страждань у зв'язку з неможливістю вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, негативні переживання з цього приводу, то, з огляду на глибину та тривалість перенесених ним душевних переживань, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_6 на користь позивача підлягає стягненню 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, і такий її розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідачки, яка на даний час відбуває покарання за вироком суду.

Законних підстав для солідарного стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» суд не вбачає через відсутність доказів про наявність винних дій ПАТ КБ «ПриватБанк» відносно ОСОБА_4

Заперечення відповідачки ОСОБА_6 щодо позовних вимог та її твердження про те, що вона розрахувалася з ПАТ КБ «ПриватБанк» по договору кредиту № 236170-CRED від 2.07.2008 р., суд до уваги не бере, оскільки вони спростовані в судовому засіданні довідкою про наявність у ОСОБА_6 станом на 21.01.2015 р. заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1660,76 доларів США (еквіва-лентно 26214,70 грн.).

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ч.1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15, 16, 215-236 ЦК України, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

В задоволенні вимог про визнання недійсним договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк", - відмовити, через нікчемність цього правочину.

Скасувати обтяження, застосовані щодо рухомого майна: автомобіля «RENAULT-Master»,1998 р.в., номер НОМЕР_2, номер державної реєстрації НОМЕР_3, згідно договору застави автотранспорту № 37777 від 2.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та закритим акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" (кредитний договір № 236170-CRED від 2.07.2008 р.)

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 5 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1338 грн. 15 хв.

В решті позовних вимог відмовити через їх безпідставність.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :