Дата документу 10.12.2015
Справа № 320/9344/15-ц
10 грудня 2015 року. м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Пономаренко Л.Е.,
при секретарі Воробйовій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,
Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що АТ „Дельта Банк"» знаходиться в стадії ліквідації. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним законом України «Про Систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до норм якого уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного закону. Зокрема, вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами процедури ліквідації банку. Вважає, що оскільки, позивачем отримано граничний розмір відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» в розмірі 200 тис грн.., подальше задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
Згідно умов даного Договору (п.1.2.) ОСОБА_1 внесла, а Банк прийняв від неї грошові кошти у сумі 255 000 грн. 00 коп.
Згідно довідки Банку від 20.10.2015 року вих. № 05-3120747, станом на 19 жовтня 2015 року залишок коштів на рахунку ОСОБА_1 складає 69 230 грн. 13 коп., який залишився невиплаченим.
Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ "ОСОБА_2 банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51 з 03 березня 2015 року у ПАТ "ОСОБА_2 банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 03 березня 2015 року.
Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Абз.2 ч. 6 ст. цієї статті передбачено, що у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Оскільки вимоги ч. 2 ст. 1060 ЦК України та ч. ч. 1, 6 ст. 1061 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладено вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цим договорам, фактично позбавивши ОСОБА_1 її права, передбаченого законодавством, на повернення вкладу на першу вимогу вкладника, на що вона розраховувала при укладенні цього договору.
Зарахування коштів відповідачем на поточний рахунок позивача не свідчить про те, що відповідач виконав свої зобов'язання належним чином.
Так, згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Вказані вимоги банком не дотримані, оскільки позивач позбавлений можливості одержати власні кошти з поточного рахунку.
Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 25.12.2013р. у справі № 6-140цс-13, за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.
За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" невиплаченого залишку по договору банківського вкладу в розмірі 69 230 грн. 13 коп. є доведеними та підлягають задоволенню..
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що відповідно до ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами, так як по суті це зовсім інша вимога.
Із положень глави 71,72 ЦК України та п.1.3. ст.1 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" підтверджує, що кошти клієнта, що перебувають на поточному рахунку не вибувають із його власності. Тобто мова йде не про задоволення якихось вимог вкладника, а про витребування ним своєї власності.
Таким чином, відмова банку у виплаті грошових коштів з поточного рахунку позивача суперечить вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору. Банк в порушення вимог ст. 1074 ЦК України, умов укладеного договору банківського рахунку не виконав свої зобов'язання у повному обсязі та не повернув позивачу у повному обсязі суму коштів, розміщених на його рахунку, внаслідок чого позбавив позивача права розпоряджатись належними йому грошовими коштами.
Що стосується вимог позивача про стягнення нарахованих і невиплачених процентів, слід зазначити, що відповідно до пп.5 п.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами під час тимчасової адміністрації не здійснюється.
Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту повернення позивачу коштів за депозитним вкладом чи невідповідності заявленої у позовній заяві суми, яка підлягає виплаті, відповідачем не надано.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 10, 60, 212-215ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Л. Е. Пономаренко