АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 666/3808/15-ц Головуючий в І інстанції: Ратушна В.О. Номер провадження: 22-ц/791/3159/15 Доповідач: Вейтас І.В. Категорія: 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
Суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, третя особа: Дніпровський районний відділ у м.Херсоні Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про виселення членів сім`ї колишнього власника будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_12, треті особи: виконавчий комітет Днапровської у м.Хероні ради, орган опіки та піклування, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_13, про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що вона відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 16.06.2015 року отримала в дар від ОСОБА_12 будинок за адресою м.Херсон, с.Антонівка, вул..О.Кошового,35. Вказує, що в даному будинку зареєстровані та проживають члени сім`ї колишнього власника відповідачі по справі. Позивач вказує на неможливість користування своєю власністю, посилаючись на припинення права користування відповідачами вказаним житлом просила виселити ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5.

В серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом до відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_12, третя особа - орган і піклування виконавчого комітету Дніпровського районної у м.Херсоні ради, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 16.06.2015 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_6, як такого, що вчинений без попередньої згоди органу опіки та піклування, яка є обовязковою, оскільки правом користування вказаним будинком мають неповнолітні діти.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_6 задоволено. Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 з будинку, розташованого за адресою м.Херсон, с.Антонівка, вул.. О.Кошового,35.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_5.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2015 року ОСОБА_12 належав житловий будинок № 35 по вул..Кошового в смт.Антонівка м.Херсона.

Відповідно до Договору дарування від 16.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_13 за реєстровим номером 1881, ОСОБА_12 вищевказаний будинок подарувала ОСОБА_6.

Право власності ОСОБА_6 на спірний будинок зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно , що підтверджується витягом з держреєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2015 року.

Відповідно до довідки №1231 від 09.07.2015 року в будинку № 35 по вул..Кошового в смт.Антонівка м.Херсона зареєстровані відповідачі за вказаним позовом, які проживають та зареєстровані у спірному будинку з дозволу ОСОБА_12 - колишнього власника будинку.

Після відчуження будинку відповідачі в добровільному порядку відмовляються виселитися з нього.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом ОСОБА_5 вказувала, що у даному будинку зареєстровані та проживають малолітні діти правнуки ОСОБА_12 : ОСОБА_14Д, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_3, і тому ОСОБА_12 не мала права вчиняти правочини, щодо розпорядження будинком без попередньої згоди органу опіки та піклування, яка є обовязковою, оскільки правом користування вказаним будинком мають неповнолітні діти.

Згідно довідки №10/8939 від 10.10.2015 року Дніпровського відділу міграційної служби України в Херсонській області за адресою: м.Херсон, смт.Антонівка, вул..Кошового,35 зареєстровані: ОСОБА_14 з 20.06.2015 року, ОСОБА_15 з 04.08.2015р., а ОСОБА_17 за обліками адресно-довідкового підрозділу УДМВС України в Херсонській області не значиться.

За змістом ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_12 не проживала з відповідачами у вказаному будинку близько 24 років та не була повязана спільним побутом з відповідачами своїми онучками, отже неповнолітніх, які є дітьми відповідачів: ОСОБА_14Д, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3, в розумінні положень ст. 405 ЦК України, ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.3 СК України не можна вважати членами сім`ї власника, на яких поширюється право користування даним житлом.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи наведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні зустрічного позову, про визнання недійсним договору дарування, оскільки фактичне проживання правнуків власника будинку, які не є членами його сім`ї, не може позбавити його права розпорядження своїм майном.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують та є юридично безпідставними.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції прийшов до правильно висновку, що в звязку з відчуженням ОСОБА_12 належного їй будинку припинилось право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Перевірені колегією доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи. За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Цуканова

ОСОБА_3