Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2015 Справа №607/13688/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Герчаківської О.Я.,

при секретарі Субчак Г.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19 червня 2015 року ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» видано спецвипуск друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а), який розповсюджувався серед мешканців міста Тернополя безкоштовно, зокрема розносився по їх поштових скриньках. На другій сторінці даного спецвипуску надруковано статтю під назвою «Як нардеп ОСОБА_3 заробив мільйони в зоні АТО?» Автором вказаної статті значиться ОСОБА_5. Будь-яких даних про дану особу в статті не зазначено, у звязку з чим жодної інформації про ОСОБА_6, окрім імені, у позивача немає. Дана стаття містить відомості, які є фактичними твердженням та, при цьому, не відповідають дійсності, принижують честі та гідність позивача. Зокрема, в статті вказано, що: 1) ОСОБА_3 є близьким родичем ОСОБА_7 це неправда, оскільки позивач не перебуває у родинних стосунках з ОСОБА_7; 2) Півроку «служив» Януковичу це також неправда, оскільки позивач служив виключно народу України чи то перебуваючи на державних посадах, чи то проходячи службу в збройних силах України; 3) «ОСОБА_8 ОСОБА_3 навіть програми своєї не показав виборцям, бо начебто «на війні немає часу на такі дрібниці». Насправді ж це вишукана відмазка від виборців я вам нічого не обіцяв, а, отже нічого не винен» - це неправда, оскільки передвиборча програма позивача опублікована на сайті Центральної виборчої комісії України; 4) «Відколи став депутатом. Навіть жодної зустрічі не провів з виборцями…» - дана інформація не відповідає дійсності, оскільки після обрання позивача він неодноразово проводив зустрічі з виборцями, як з робочими колективами, так і індивідуально з виборцями; 5) «тепер ОСОБА_3» - у кріслі нардепа і продовжує нарощувати свій власний капітал…» - дане твердження не відповідає дійсності, оскільки на час звернення позивача з позовом до суду він займається виключно депутатською діяльністю і жодних доходів, окрім заробітної плати, не отримує; 6) ОСОБА_3 забув про побратимів з передової з моменту прийняття присяги народного депутата позивач неодноразово перебував в місці дислокації підрозділів Збройних сил України, зокрема і 128 окремої гірсько-піхотної бригади. З мотивів вищенаведеного, позивач просить суд визнати поширену відповідачем в статті під назвою «Як нардеп ОСОБА_3 заробив мільйони в зоні АТО?» інформацію, опубліковану в спецвипуску друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а) від 19 червня 2015 року, зокрема інформацію про те, що ОСОБА_3: є близьким родичем ОСОБА_7; півроку «служив» Януковичу; навіть програми своєї не показав виборцям, бо начебто «на війні немає часу на такі дрібниці»; відколи став депутатом, навіть жодної зустрічі не провів з виборцями; у кріслі нардепа і продовжує нарощувати свій власний капітал; забув про побратимів з передової, такою, що не відповідає дійсності, порочить честь та гідність ОСОБА_3; зобовязати відповідача в місячний термін опублікувати спростування інформації, що не відповідає дійсності під заголовком «Спростування» на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що його довіритель не є родичем ОСОБА_7, передвиборча програма народного депутата ОСОБА_3 розміщена на сайті Центральної виборчої комісії України, він неодноразово проводив зустрічі з громадянами, про що велася реєстрація. Також пояснив, що твердження відповідача про нарощування позивачем власного капіталу не відповідає дійсності, адже зарплата народного депутата становить 4500 грн. ОСОБА_3 неодноразово перебував в зоні АТО, а його перебування на посаді голови Бучацької РДА слід розцінювати виключно, як службу народу України.

Представник ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, зазначивши про те, що дійсно ОСОБА_3 та ОСОБА_7 не перебувають у родинних відносинах, однак вони є кумами, а тому розповсюджена відповідачем інформація в цій частині є недостовірною, однак жодним чином не порочить честь та гідність позивача. Решту інформації, яка стосується ОСОБА_3 вважає оціночними судженнями, критикою, яка не містить конкретних категоричних тверджень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він є помічником-консультантом народного депутата ОСОБА_3 з березня 2015 року. Свідку відомо про те, що в газеті «ОСОБА_4 газета» було оприлюднено недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_3, а саме те, що останній не проводив зустрічі з виборцями та не перебував у зоні АТО. Вказане не відповідає дійсності, для того, щоб виборці мали можливість зустрітися із ОСОБА_3, було відкрито громадську приймальню народного депутата у м.Тернополі по вул.Руська, 52. Про прийом виборців були здійснені повідомлення через засоби масової інформації, також здійснювався електронний реєстр громадян. Попередньо громадянам телефонували, а тоді визначалася дата і час зустрічі, цим займався свідок і секретар приймальні. Позивачем було прийнято близько 60 осіб у громадській приймальні народного депутата, зустрічі ОСОБА_3 з колективами відбувались у РЕМ м.Тернополя в травні 2015 року. ОСОБА_3 неодноразово їздив в зону АТО, у розташування 128 розвідницької роти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що йому відомо про те, що в газеті «ОСОБА_4 газета» було оприлюднено недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_3, а саме те, що останній не проводив зустрічі з виборцями та не перебував у зоні АТО. Свідок особисто їздив з позивачем в зону АТО 22 листопада 2014 року. З 29 по 30 січня 2015 року вони перебували в м.Дебальцеве, везли авто для медиків в зоні АТО. По дорозі до м.Дебальцеве заїжджали в с.Логвіново де була розташована 128 гірсько-піхотна бригада. Про подальше перебування позивача в зоні АТО з іншими народними депутатами йому відомо зі ЗМІ. Зустрічі ОСОБА_3 з виборцями відбувалися в громадській приймальні по вул.Руська, 52 в м.Тернополі двічі на місяць.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, суд встановив наступні обставини.

У спецвипуску друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а) від 19 червня 2015 року опублікована стаття під назвою «Як нардеп ОСОБА_3 заробив мільйони в зоні АТО?» В статті вказано зокрема, що: 1) «ОСОБА_3 є близьким родичем ОСОБА_7»; 2) «Півроку «служив» Януковичу»; 3) «ОСОБА_8 ОСОБА_3 навіть програми своєї не показав виборцям, бо начебто «на війні немає часу на такі дрібниці»; 4) «Відколи став депутатом, навіть жодної зустрічі не провів з виборцями…»; 5) «ОСОБА_11 ОСОБА_3 - у кріслі нардепа і продовжує нарощувати свій власний капітал…»; 6) «ОСОБА_3 забув про побратимів з передової».

Вказану інформацію позивач вважає недостовірною, такою, що порочить його честь та гідність, а тому звернувся до суд з позовом про захист свого порушеного права.

Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 7 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пунктах 18 та 19 вказаної вище постанови розяснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Стаття 10 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод захищає погляди, критичні зауваження, або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

У звязку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати, про що розяснено в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року.

Дані положення висвітлено також в рішенні Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року №12/1984/131 «Справа Лінгенса» відносно того, що свобода преси дає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про ідеї та позиції політичних лідерів і сформувати свій погляд на них. У більш загальному плані свобода політичних дискусій лежить в самій основі концепції демократичного суспільства, якою пройнята вся Конвенція. Відповідно, межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Безсумнівно, пункт 2 статті 10 дає можливість захищати репутацію всіх осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи, але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у звязку з інтересами відкритого обговорення політичних питань, а також розмежовувати факти та оціночні судження.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що в спецвипуску друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а) від 19 червня 2015 року, де була опублікована стаття під назвою «Як нардеп ОСОБА_3 заробив мільйони в зоні АТО?», надруковано ствердні вислови, а саме, що: «ОСОБА_3 є близьким родичем ОСОБА_7»; «ОСОБА_8 ОСОБА_3 навіть програми своєї не показав виборцям, бо начебто «на війні немає часу на такі дрібниці»; «Відколи став депутатом, навіть жодної зустрічі не провів з виборцями…»; «ОСОБА_3 забув про побратимів з передової», які не можуть визначатися, як критика позивача як політичного діяча в контексті положень ст.ст.3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_12 Європи, оскільки потребують перевірки і могли бути перевіреними перед їх розповсюдженням.

В своїх поясненнях представник відповідача визнав те, що надрукована у статті інформація в частині того, що ОСОБА_3 є близьким родичем ОСОБА_7 є недостовірною, оскільки зясовано, що вони є кумами, однак не перебувають у родинних стосунках. В решті зазначив, що тези на які покликається позивач зроблено автором статті на підставі відгуків читачів видання, які в своїх дописках давали оцінку діяльності ОСОБА_3, як політичного діяча, та є оціночними судженнями, які не підлягають спростуванню. Однак такі пояснення не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки у спецвипуску друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а) від 19 червня 2015 року не було зроблено жодних посилань на конкретні джерела інформації, які б спростовували доводи позивача про недостовірність опублікованої інформації.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, пояснення представників сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи та положення норм матеріального права, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом визнання такою, що не відповідає дійсності, порочить честь та гідність ОСОБА_3 інформацію, поширену ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» в статті під назвою «Як нардеп ОСОБА_3 заробив мільйони в зоні АТО?», опубліковану в спецвипуску друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а) від 19 червня 2015 року, зокрема інформацію про те, що: «ОСОБА_3: є близьким родичем ОСОБА_7; навіть програми своєї не показав виборцям, бо начебто «на війні немає часу на такі дрібниці»; відколи став депутатом, навіть жодної зустрічі не провів з виборцями; забув про побратимів з передової»; зобовязання ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» під заголовком «Спростування» у черговому номері друкованого видання «ОСОБА_4 газета» опублікувати резолютивну частину рішення, не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили, на тій же сторінці газети, тим же шрифтом, що й спростована інформація.

В задоволенні решти вимог суд відмовляє, оскільки вважає, що інформація про те, що позивач «Півроку «служив» Януковичу»; та «ОСОБА_11 ОСОБА_3 - у кріслі нардепа і продовжує нарощувати свій власний капітал…», поширена ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» в статті під назвою «Як нардеп ОСОБА_3 заробив мільйони в зоні АТО?», опубліковану в спецвипуску друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а) від 19 червня 2015 року, носить характер оціночних суджень, які не підлягають перевірці на предмет їх достовірності та спростуванню. ОСОБА_3, перебуваючи на посаді голови Бучацької РДА та на даний час будучи народним депутатом, мав бути готовим до критики в його адресу зробленої у спосіб та за стилем, які не будуть схвальними для позивача з приводу того, як він виконував чи виконує свої функції на публічній посаді. Межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати і, як наслідок, виявляти до цього більше терпимості.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.277, 297 ЦК України, Законом України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», Постановою Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати такою, що не відповідає дійсності, порочить честь та гідність ОСОБА_3 інформацію, поширену ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» в статті під назвою «Як нардеп ОСОБА_3 заробив мільйони в зоні АТО?», опубліковану в спецвипуску друкованого видання «ОСОБА_4 газета» №22а (758а) від 19 червня 2015 року, зокрема інформацію про те, що: «ОСОБА_3: є близьким родичем ОСОБА_7; навіть програми своєї не показав виборцям, бо начебто «на війні немає часу на такі дрібниці»; відколи став депутатом, навіть жодної зустрічі не провів з виборцями; забув про побратимів з передової».

Зобовязати ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» під заголовком «Спростування» у черговому номері друкованого видання «ОСОБА_4 газета» опублікувати резолютивну частину рішення, не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили, на тій же сторінці газети, тим же шрифтом, що й спростована інформація.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ТзОВ «Агенція «Тернопіль-Медіа» в користь ОСОБА_3 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуюча О.Герчаківська