Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Сбербанк про визнання недійсними окремих пунктів договору та стягнення суми збитків, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії про визнання недійсними окремих пунктів договору та стягнення суми збитків.

Ухвалою суду від 11.12.2015 року до участі в справі залучено правонаступника відповідача ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії - Публічне акціонерне товариство „Сбербанк.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказує наступне.

25.09.2012 року вона уклала з відповідачем ОСОБА_3 №263/97/306051 про відкриття депозитного рахунку (вклад „Стабільний) за умовами якого поклала на депозит у відповідача 100 000 російських рублів під 7,7% річних до 25.09.2015 року.

При укладанні Договору співробітник банку запевнив її, що саме ці умови є головними на що необхідно зосередити увагу. Більш того він, розяснюючи умови Договору виділив маркером частини змісту пунктів 2.2, 2.5, 2.3. В наслідок наданої інформації вона була впевнене, що розмістила депозит саме на три роки під постійний відсоток.

Коли сплив термін дії Договору, вона звернулась до банку за виплатою відсотків. Їй було сплачено 12 241,6 російських рублів. На її питання, чому сума відсотків є значно меншою ніж передбачено п.п.2.4, 2.5, було розяснено, що у відповідності до п.2.6 Договору сума відсотків за депозитом не є сталою, має змінюватися щорічно шляхом договорів про внесення змін до Договору. Більш того п.2.7 Договору відповідачу в односторонньому порядку надається право втричі зменшувати процентну ставку за Договором.

Позивач вважає, що умови договору, викладені в п.п.2.6, 2.7 порушують її права, як споживача банківської послуги, яку мав надати їй відповідач. Вказані пункти та сама конструкція Договору мають ознаки несправедливих умов та нечесної підприємницької практики. Внаслідок таких порушень, вона недоотримала відсотки на які обґрунтовано розраховувала при укладанні Договору.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про розрахунок позовних вимог від 25.12.2015 року, ОСОБА_2 просить:

- визнати недійсними п.п. 2.6, 2.7 Договору №263/97/306051 про відкриття депозитного рахунку (вклад „Стабільний) укладений 25.09.2012 року між нею та відповідачем;

- стягнути з відповідача на її користь недоплачені відсотки за період з 26.09.2013 року по 25.09.2015 року у сумі 10 858,4 російських рублів.

- судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ПАТ „Сбербанк ОСОБА_4, позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Письмові заперечення злучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню на підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ „Дочірній банк Сбербанку Росії (правонаступником якого є ПАТ „Сбербанк) було укладено ОСОБА_3 № 263/97/306051 про відкриття депозитного рахунку (вклад „Стабільний) в рамках Договору щодо банківського обслуговування.

Відповідно до п.1 вказаного Договору, невідємною частиною укладеного Договору є Умови банківського обслуговування фізичних осіб АТ „Сбербанк Росії затверджені наказом Голови Правління № 37 від 16.01.2012 р. (з усіма змінами та доповненнями, що можуть відбутися протягом дії цього Договору), або Умови, що затверджені на заміну вищезазначеним.

При цьому договором щодо банківського обслуговування, згідно з підрозділом 1 розділу 1 Умов 2012, є домовленість між Банком та Клієнтом щодо банківського обслуговування Клієнта в АТ „Сбербанк Росії яка містить в собі Умови з усіма можливими додатками, відповідні Договори (один або декілька) з усіма можливими додатками та відповідні Тарифи.

У Договорі депозитного рахунку після розділу «Адреса, банківські реквізити та підписи Сторін» визначено та засвідчено особистим підписом позивача, у тому числі, але не виключно: „...З текстом відповідних підрозділів, пунктів, підпунктів Умов банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Сбербанк Росії, в тому числі з Тарифами, перед укладенням цього Договору ознайомлений, повністю зрозумів їхній зміст та погоджуюсь з усім, викладеним у них».

У пунктах 2.1, 2.2, 2.8.-2.11. підрозділу 2 розділу І Умов 2012, які діяли станом на дату укладання Договору депозитного рахунку, було визначено (аналогічні положення діють і на теперішній час):

2.1. Ці Умови є публічною пропозицією Банка укласти ОСОБА_3 щодо банківського обслуговування (офертою у розумінні ст. 641, 644 Цивільного кодексу України) на умовах, що встановлені Банком.

2.2. Ці Умови застосовуються у разі повного і безумовного прийняття Клієнтом публічної пропозиції Банку (акцепту) шляхом укладення одного або декількох Договорів, передбачених цими Умовами.

У разі, якщо положення Умов та відповідного Договору суперечать один одному, застосовуються положення Договору. У разі, якщо положення Умов, що регулюють надання всіх Послуг Банку (загальні норми), та положення Умов, що регулюють надання відповідних Послуг Банку згідно з укладеним Договором (спеціальні норми), суперечать один одному, застосовуються спеціальні норми.

Банк надає Клієнту послуги на умовах та в порядку, визначеному відповідними підрозділами цих Умов, відповідним Договором та відповідними Тарифами.

Своїм підписом на Договорі Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору Клієнт ознайомився з текстом відповідних підрозділів, пунктів, підпунктів Умов, повністю зрозумів їхній зміст та погоджується з викладеним у Умовах.

Укладаючи відповідний ОСОБА_3 Клієнт та Банк приймають на себе всі обов'язки та набувають всіх прав, передбачених відповідними підрозділами, пунктами, підпунктами цих Умов».

Таким чином, відповідно до умов укладеного Договору депозитного рахунку, Позивач «25» вересня 2012 року, підтвердив факт ознайомлення, розуміння та свою згоду, у тому числі, але не виключно, з правилами Умов та з усіма можливими змінами/доповненнями та відповідними Тарифами.

Аналогічні редакції пунктів 2.1., 2.2., 2.8.-2.11. Умов 2012 містяться в: Умовах банківського обслуговування фізичних осіб АТ „Сбербанк Росії (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Голови Правління № 695 від 25.07.2013 р. Нова редакція діяла з 30.07.2013 р.); Умовах банківського обслуговування фізичних осіб АТ „Сбербанк Росії (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Голови Правління № 361 від 08.08.2014 р. Нова редакція діяла з 15.08.2014 р.).

Підпунктом 3.1.5. п.3.1. підрозділу 3 розділу II Умов 2012 було встановлено: „3.1.5. Процентна ставка, за якою Банк сплачує проценти за користування Вкладом, та/або порядок її визначення передбачається у Договорі». Аналогічні положення визначені у підпункті 3.1.6. п.3.1. підрозділу 3 розділу II Умов № 2013, Умов № 2014.

Пунктом 2.5. Договору депозитного рахунку передбачено, що процентна ставка за вкладом складає 7,7% (Сім цілих сім десятих) відсотка.

Пункти 2.6., 2.7. Договору депозитного рахунку зазначають, що у разі розміщення вкладу на депозитному рахунку більш ніж один рік - процентна ставка за користування вкладом протягом кожного наступного року (другого та/або третього) попередньо погоджується між Сторонами шляхом укладення відповідного договору про внесення змін до самого договору. А у разі, якщо Клієнт не з'явиться до Банку протягом кожного наступного року (другого та/або третього) для попереднього погодження розміру відсоткової ставки на наступний рік - процентна ставка на наступний рік (другий або третій) встановлюється у розмірі, що дорівнює 1/3 (одна третя частина) від процентної ставки 7,7%.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Визначення поняття несправедливі умови договору закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору,які можуть бути несправедливими визначено у ч. 3 ст. 18 цього закону.

Виходячи з аналізу наведених норм закону, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Суд вважає, що позивачем не доведено, що умови договору є несправедливими.

Крім того, статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором, за яким Банк зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на грошову суму (вклад), що надійшла до банку, або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Частина 6 ст. 633 ЦК України зазначає, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Виходячи з аналізу сукупності положень ст. ст. 6, 627-629, 633, 1058 ЦК України, слід дійти висновку про те, що якщо умовами публічного Договору депозитного рахунку з фізичною особою (які є однаковими для усіх та офіційно оприлюднені), щодо яких сторони (позивач та відповідач) дійшли згоди під час його укладення, у тому числі, але не виключно, щодо порядку попереднього погодження процентної ставки за користування вкладом протягом кожного наступного року (другого та/або третього) - то ці умови є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України, які ставляться до публічних договорів з фізичними особами (споживачами банківських послуг).

Отже, якщо сторонами публічного Договору депозитного рахунку досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо розміру процентної ставки за вкладом на кожний наступний рік розміщення депозиту (другого та/або третього), то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання Договору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І ШИ В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Сбербанк про визнання недійсними окремих пунктів договору та стягнення суми збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А.В.Воробйов