Справа № 635/383/15-ц
Провадження № 2/635/917/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Савченка Д.М.,

при секретареві судового засідання Журавльовій Є.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

прокурора Гудзь С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання договорів недійсними та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 (відповідач 1), ОСОБА_6 (відповідач 2), Харківської районної державної адміністрації Харківської області (відповідач 3), третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, укладений 05.04.2013 між малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.04.2013 (кадастровий номер :00:008:0132), розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, укладений між малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.04.2013 (кадастровий номер :00:008:0133), розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, укладений між малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5;

- визнати незаконним і скасувати розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 59 від 12.03.2013 року.

В обґрунтування позову зазначає, що є рідною бабусею малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, і відповідно до ст. 258 СК України має право на самозахист онука.

У березні 2010 року позивач подарувала онуку грошову суму у розмірі 450 000 гривень та почала займатися пошуком нерухомості, в яку могла би вкласти гроші свого онука для того, щоб вони збереглися до його повноліття. Свої наміри позивач обговорювала із своєю донькою ОСОБА_6, яка проти них не заперечувала, так як відносини в родині на той час були добрі.

29.03.2010 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку із земельною ділянкою між онуком позивача ОСОБА_7, від імені якого діяла донька позивача ОСОБА_6, та ОСОБА_8, яка продала онукові житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами №233, розташований за адресою Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, та дві земельні ділянки за вказаною адресою.

Після укладення вищевказаного договору стосунки в родині почали поступово погіршуватися.

Позивач дізналась, що її донька грубо порушила майнові права її онука, уклавши всупереч його інтересам від його імені оспорювані договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок.

Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу житлового будинку та договори купівлі-продажу земельних ділянок суперечать правам малолітньої дитини - ОСОБА_7, у звязку із звуженням обсягу майнових прав дитини, оскільки до укладання вищевказаних договорів малолітній онук мав у своїй приватній власності три самостійних обєкта нерухомості - житловий будинок та дві земельні ділянки, а після укладення вищевказаних договорів він позбавився цих обєктів нерухомості, більше того, гроші від продажу цих обєктів нерухомості не були покладені на депозитний рахунок до банку в місячний строк.

У розпорядженні Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 12.03.2013 року №59 було зобовязано ОСОБА_6 отримані кошти від продажу земельних ділянок вкласти на депозитний рахунок банку на імя малолітнього сина ОСОБА_7 та у місячний термін надати до служби у справах дітей копію договору банківського вкладу та копію договору подарованого будинку. Про гроші від продажу будинку в розпорядженні не зазначається взагалі, чим грубо порушені майнові права малолітньої дитини. Крім того, ОСОБА_6 отримані гроші від продажу земельних ділянок до депозитного рахунку не поклала взагалі.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представником відповідача 2 надано письмові заперечення проти позову (т. 1, а.с. 115-117), в яких вона вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки позивач не наводить жодних фактів піклування онуком, що свідчить про те, що вона переймається тільки власним майновим становищем, оскільки у будинку по вул. Полтавське шосе № 233 в смт Пісочин безпідставно проживала і незаконно зареєстрована. Єдиним законним представником малолітнього ОСОБА_7 є його мати ОСОБА_6, і вказаним позовом вимоги фактично предявляються до ОСОБА_7, в результаті чого він може втратити житло, яке набув і в якому проживає в даний час. Розпорядженням про надання дозволу на відчуження майна дитини достатньо захищені його майнові та житлові права.

Житлові умови будинку, який відчужено від імені ОСОБА_7, визнані неналежними, оскільки будинок перебуває в аварійному стані та позбавлений усіх зручностей. Натомість нове житло для проживання дитини є комфортним, теплим і відповідає санітарно-гігієнічним нормам проживання. Усі процедури та законні вимоги щодо захисту майнових та житлових прав дитини дотримано у повному обсязі, а ОСОБА_7 зазнав покращення житлових умов внаслідок здійснених правочинів.

Додатково представник відповідача 2 зазначила, що позивач нічим не підтверджує, що саме нею в березні 2010 року було подаровано онуку гроші в сумі 450 000 грн., на які придбано спірний будинок. Сама позивачка ніколи не працювала, власних накопичень не має, жила за рахунок дочки (т. 1, а.с. 168, 169).

У судовому засіданні представники відповідачів проти позову заперечували з підстав, викладених вище, просили у задоволенні позову відмовити.

Представником відповідача 3 (Харківська РДА), надано письмові заперечення проти позову (т. 1, а.с. 236, 237), в яких він уважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки спірне розпорядження прийнято з дотриманням усіх вимог чинного законодавства і не призвело до звуження обсягу існуючих майнових та інших охоронюваних законом інтересів дитини, одночасно просив розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечувала з підстав, викладених вище.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, додатково пояснила, що фактично засідання комісії у справах дітей, якою було прийнято рішення про надання дозволу на реалізацію майна малолітнього ОСОБА_7, не проводилось, протоколи і рішення підроблені, що встановлено під час розслідування кримінального провадження за вказаним фактом.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

05 квітня 2013 року між малолітнім ОСОБА_7 (продавець), від імені якого діє мати ОСОБА_6, і ОСОБА_5 (покупець) укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1500 га (кадастровий номер :00:008:0132) за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233 (т. 1, а.с. 4, 192).

Як зазначено у пункті 5 даного Договору, експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 87 990,00 грн. згідно звіту, наданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 від 14.02.2013.

05 квітня 2013 року між малолітнім ОСОБА_7 (продавець), від імені якого діє мати ОСОБА_6, і ОСОБА_5 (покупець) укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0356 га (кадастровий номер :00:008:0133) за вищевказаною адресою (т. 1, а.с. 208).

Як зазначено у пункті 5 даного Договору, експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 20 882,96 грн. згідно звіту, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 від 14.02.2013.

05 квітня 2013 року між малолітнім ОСОБА_7 (продавець), від імені якого діє мати ОСОБА_6, і ОСОБА_5 (покупець) укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233 (т. 1, а.с. 225).

Як зазначено у пункті 5 даного Договору, вартість нерухомого майна становить 79 937,00 грн. згідно звіту про оцінку майна, виконаного субєктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 станом на 14.02.2013.

Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 59 від 12.03.2013 «Про надання дозволу на відчуження житлового будинку та земельних ділянок, право власності на які має малолітній ОСОБА_7С.» (т. 1, а.с. 159) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, надано дозвіл на відчуження від імені малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, належного йому на праві приватної власності житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, земельної ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, земельної ділянки площею 0,0356 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, за умови одночасного дарування на ім'я дитини 1/2 частки житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Володарського, буд. 34-а. який належить гр. ОСОБА_11.

05 квітня 2013 року між ОСОБА_11 (дарувальник) та ОСОБА_6, що діє від імені малолітнього ОСОБА_7 (обдаровуваний), укладено Договір дарування ? частки житлового будинку № 34-А за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Володарського (т. 2, а.с. 9).

Згідно з пунктом 3 даного Договору, ринкова вартість відчужуваної частки житлового будинку становить 234 127,50 грн., відповідно до звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна, складеного 14 лютого 2013 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12

Згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 10612 від 05.02.2014 (т. 2, а.с. 116-134), ринкова вартість домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від пятого квітня 2013 року складає 409 025 грн.

Ринкова вартість ? домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Володарського, 34 А, на момент укладення договору дарування від пятого квітня 2013 року складає 204 943 грн.

Листом від 09.12.2014 начальник юридичного відділу апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_13 повідомила заступника голови Харківської районної державної адміністрації ОСОБА_14, що ознак явних порушень вимог чинного законодавства за результатами аналізу тексту розпорядження голови Харківської РДА від 12.03.2013 № 59 «Про надання дозволу на відчуження житлового будинку та земельних ділянок, право власності на які має малолітній ОСОБА_7С.», не вбачається. При цьому зазначено, що відсутність усіх документів, які були підставою для видання зазначеного розпорядження, унеможливлює проведення належного правового аналізу (т. 2, а.с. 84, 85).

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Управління батьками майном дитини врегульовано статтею 177 СК України, частинами 1-5 якої визначено, що батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що:

1) мати та/або батько дитини, які (яка, який) звернулися за дозволом, позбавлені судом батьківських прав відповідно до статті 164 цього Кодексу;

2) судом, органом опіки та піклування або прокурором постановлено (прийнято) рішення про відібрання дитини від батьків (або того з них, який звернувся за дозволом) без позбавлення їх батьківських прав відповідно до статті 170 цього Кодексу;

3) до суду подано позов про позбавлення батьків дитини (або того з них, який звернувся за дозволом) батьківських прав особами, зазначеними у статті 165 цього Кодексу;

4) особа, яка звернулася за дозволом, повідомила про себе неправдиві відомості, що мають суттєве значення для вирішення питання про надання дозволу чи відмову в його наданні;

5) між батьками дитини немає згоди стосовно вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини;

6) між батьками дитини або між одним з них та третіми особами існує судовий спір стосовно нерухомого майна, за дозволом на вчинення правочину щодо якого звернулися батьки дитини (або один з них);

7) вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Порядок видачі дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке має дитина, врегульовано пунктом 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008, яким визначено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

У разі виїзду сім'ї, в якій виховується дитина, за межі населеного пункту, придбання житла здійснюється з урахуванням інтересів дитини.

Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті ради може відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса для накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, передбачених частиною пятою статті 177 Сімейного кодексу України.

У разі усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження нерухомого майна дитини, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті ради звертається в установленому законодавством порядку до нотаріуса для зняття заборони відчуження такого майна.

Рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної в місті ради про надання дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини або відмову у його наданні може бути оскаржено до суду.

Таким чином, підставою для відмови органами опіки та піклування у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини є, зокрема, випадки, коли вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини (пункт 7 частини 5 статті 177 СК України).

Оцінюючи розпорядження про надання дозволу на реалізацію належного малолітньому ОСОБА_7 нерухомого майна на відповідність вищевказаним вимогам закону, суд зазначає наступне.

На момент прийняття вказаного розпорядження експертна грошова оцінка належних малолітньому ОСОБА_7 земельних ділянок та вартість належного йому будинку за адресою: Харківський район, смт Пісочин, вул. Полтавський шлях, 233, були визначені субєктами оціночної діяльності, про що складено відповідні звіти.

Так, експертна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1500 га (кадастровий номер :00:008:0132) за вказаною адресою згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виконаним фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 14.02.2013, склала 87 990,00 грн.

Експертна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0356 га (кадастровий номер :00:008:0133) відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 14.02.2013, склала 20 882,96 грн.

Вартість житлового будинку за цією адресою згідно зі звітом про оцінку майна, виконаним субєктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 станом на 14.02.2013, склала 79 937,00 грн.

Таким чином, загальна вартість домоволодіння за вищевказаною адресою на момент прийняття оспорюваного розпорядження склала 188 809 грн. (87 990 + 20 882 + 79 937).

Вартість подарованої малолітньому ОСОБА_7 ? частини житлового будинку № 34-А по вул. Володарського у м. Харкові відповідно до звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна, складеного 14 лютого 2013 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_12, склала 234 127,50 грн.

Отже, згідно з оцінкою на час прийняття оспорюваного розпорядження та укладання оспорюваних правочинів, вартість майна малолітнього ОСОБА_7, яке було продане від його імені, склала 188 809 грн.

Натомість вартість майна, подарованого ОСОБА_7 на виконання оспорюваного розпорядження як гарантія збереження майнових та житлових прав останнього, склала 234 127,50 грн.

З наведеного випливає, що згідно з оцінкою на момент укладення оспорюваних правочинів та розпорядження, майнові права дитини внаслідок прийняття розпорядження та укладення правочинів порушені або звужені не були, оскільки вартість майна, яке набув у власність ОСОБА_7, була більшою від вартості майна, яке було від його імені продане.

У той же час згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 10612 від 05.02.2014, ринкова вартість домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, смт Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233 (будинок і дві земельні ділянки), на момент складання договору купівлі-продажу житлового будинку від 05 квітня 2013 року, складає 409 025 грн.; ринкова вартість ? домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Володарського, 34 А, на момент складання договору дарування від 05 квітня 2013 року, складає 204 943 грн.

При цьому судовий експерт зазначає, що визначити, чи відповідають вищенаведені звіти субєктів оціночної діяльності про визначення ринкової вартості нерухомого майна та про експертну грошову оцінку земельних ділянок, вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна не надається можливим, оскільки вказані звіти не містять необхідні відомості, передбачені національним стандартом № 1 «Основні положення оцінки майна і майнових прав».

Отже, судовим експертом встановлено, що дійсна ринкова вартість домоволодіння за адресою: смт Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233 (будинок і дві земельні ділянки), яке було продане від імені малолітнього ОСОБА_7, склала 409 885 грн., у той час коли вартість подарованої останньому ? частини домоволодіння за адресою: м. Харків, вул. Володарського, 34 А, склала 204 943 грн., тобто удвічі менше.

Таким чином, унаслідок проведених на підставі оспорюваного розпорядження правочинів малолітній ОСОБА_7 позбувся майна вартістю 409 885 грн., а набув у власність майно вартістю лише 204 943 грн., у звязку з чим такими діями було порушено його майнові права.

Оскільки розпорядження Харківської РДА № 59 від 12.03.2013 призвело до звуження майнових прав малолітнього ОСОБА_7, воно є таким, що прийнято всупереч вимог пункту 7 частини 5 статті 177 СК України, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Оскільки згідно з частиною 2 статті 177 СК України обовязковою умовою укладання батьками малолітньої дитини договорів щодо майна дитини, які підлягають нотаріальному посвідченню, є одержання дозволу органу опіки та піклування, а згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, і недотримання в момент вчинення правочину цих вимог є підставою для визнання правочину недійсним на підставі частини 1 статті 215 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсними оспорюваних договорів купівлі-продажу нерухомого майна є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку доводам сторони відповідачів щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Доводи про відсутність у позивача повноважень на звернення до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_7, оскільки єдиним законним представником останнього є його мати ОСОБА_6 (відповідач у справі), спростовуються змістом статті 258 СК України, якою визначено, що баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Доводи щодо неможливості проживання у відчуженому від імені ОСОБА_7 домоволодінні через його аварійний стан судом до уваги не беруться, оскільки судовим експертом при проведенні судової експертизи щодо оцінки майна досліджено і оцінено домоволодіння з урахуванням його реального стану.

Результатом такої оцінки став висновок про вартість майна, з якого убачається, що при укладанні оспорюваних правочинів вартість цього домоволодіння було значно занижена, натомість вартість ? будинку по вул. Володарського, 34 А, в м. Харкові значно завищена.

Крім того, судом при вирішенні справи брався до уваги не критерій збереження за дитиною права на житло, а звуження його майнових прав унаслідок вчинення оспорюваних правочинів.

Посилання сторони відповідачів на недопустимість висновку судового експерта по кримінальному провадженню, оскільки вказаний висновок не оцінено судом при ухваленні остаточного рішення по цьому провадженню, судом до уваги не беруться з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Питання допустимості доказів врегульовано статтею 59 ЦПК України, згідно з якою суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Суд зазначає, що висновок судового експерта по кримінальному провадженню є письмовим доказом, йому надана належна оцінка у сукупності з іншими доказами у справі.

При цьому доказів порушення встановленого законом порядку одержання цього доказу, наслідком чого є його недопустимість, стороною відповідачів суду не надано.

Той факт, що по кримінальному провадженню не ухвалено обвинувальний вирок, не свідчить про недопустимість такого висновку експерта як джерела доказів у цивільній справі.

При цьому зміст висновку судового експерта про вартість майна стороною відповідачів не спростовано.

Доводи щодо недоведеності позивачем наявності у неї грошових коштів у сумі 450 тис. грн., які вона подарувала своєму онуку ОСОБА_7 і на які було придбано домоволодіння по вул. Полтавське шосе, 233, в смт Пісочин, судом до уваги не беруться, оскільки питання походження коштів для придбання цього домоволодіння не є предметом спору у справі.

Щодо листа Харківської обласної державної адміністрації від 09.12.2014 про відсутність порушень закону при прийнятті розпорядження № 59 від 12.03.2013 суд зазначає, що, як вказано в самому листі, при оцінці змісту розпорядження не було досліджено усього пакету документів, які стали підставою для прийняття вказаного розпорядження.

До того ж, у листі не враховано висновок судового експерта про явну невідповідність вартості відчужених від імені ОСОБА_7 обєктів нерухомості дійсній ринковій вартості цих обєктів, і те, що прийняття і виконання вказаного розпорядження призвело до значного звуження майнових прав дитини.

Інші доводи сторони відповідачів висновків суду про обґрунтованість позовних вимог не спростовують.

Керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 177 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_15 Олександрівни до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання договорів недійсними та скасування розпорядження - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, укладений 05.04.2013 між малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.04.2013 (кадастровий номер :00:008:0132), розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, укладений між малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.04.2013 (кадастровий номер :00:008:0133), розташованої за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавське шосе, 233, укладений між малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5.

Визнати незаконним і скасувати розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 59 від 12.03.2013 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.М. Савченко

.