ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/9712/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2015 р. Суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до генерального директора КП «Київпастранс» ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до генерального директора КП «Київпастранс» ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, але позовна заява є такою, що не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України. Згідно із ч. 4 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити крім викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування також має відповідати іншим вимогам, встановлених законом.

Згідно роз'яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

У порушення зазначених вимог закону, у позовній заяві не викладені обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, зокрема, позивачем не надано розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не надано копії наказів, які просить скасувати позивач.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Проте, вказаний у позовній заяві в якості відповідача генеральний директор КП «Київпастранс» ОСОБА_3 є ані фізичною, ані юридичною особою в розумінні положень ст.ст. 24, 80 ЦК України та в силу вимог ст. 30 ЦПК України не може бути стороною у справі. У зв'язку з цим, позивачу слід визначитись щодо кола осіб, які братимуть участь у розгляді справи, з виконанням вимог ст. 120 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві не зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань вона виходила визначаючи її розмір та не надано доказів у підтвердження моральної шкоди.

Тому зазначені недоліки є підставою для залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку п'ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків - надання до канцелярії суду кабінет №130 по вул. Кошиця, 5-А в м. Києві заяви щодо виконання ухвали судді про усунення недоліків.

Позивач - ОСОБА_2, 14 грудня 2015 року отримала копію зазначеної ухвали і станом на 29 грудня 2015 року до суду не надала відповідної заяви щодо виконання ухвали судді про усунення недоліків.

Керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до генерального директора КП «Київпастранс» ОСОБА_3 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - вважати неподаною і повернути позивачу, а також додані до позовної заяви її копії та додатки.

Ухвала може бути оскаржена в частині повернення заяви до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя Л.В. Комаревцева