Ухвала

іменем україни

19 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя;

за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Посилався на те, що з 1978 року він з відповідачкою проживав разом, а 15 квітня 1983 року вони уклали шлюб, який був розірваний рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 квітня 2014 року. В період шлюбу вони побудували будинок в АДРЕСА_2, до складу якого входить житловий будинок, сарай з гаражем та погріб. Вказане домоволодіння оформлене на ОСОБА_5 В 2011 році сторонами був придбаний будинок по АДРЕСА_1, право власності на який оформлено на нього. Крім того, сторонами було придбано рухоме майно, яке він просив поділити між подружжям.

ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності, посилаючись на те, що будиноковолодіння по АДРЕСА_2 вона придбала до шлюбу з ОСОБА_4, потім замість старого будинку вона самостійно побудувала новий будинок, тому вважає його своєю власністю. Все інше майно придбане в період шлюбу.

Ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2015 року позовні вимоги сторін про поділ рухомого майна подружжя залишені без розгляду.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Поділено все майно, що є в спільній сумісній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та на Ѕ частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права на Ѕ частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 відмовити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірне майно є спільним майном подружжя, та підлягає поділу в рівних частках, оскільки сторонами не зазначено обставин, що мають істотне значення для відступу від рівності часток.

За змістом ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судами встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 1983 року, шлюб розірвано рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 25 квітня 2014 року.

ОСОБА_5 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 28 липня 1978 року придбала за договором купівлі-продажу житловий будинок АДРЕСА_2 у ОСОБА_6

Згідно оціночного акта Шепетівського БТІ від 22 січня 1987 року на житловий будинок по АДРЕСА_2 вказана первинна оцінка і процент зносу становить 0 %. В технічному описі і оцінці господарсько-побутових будівель хліва та гаража до даного будинку також значиться 1986 рік забудови і процент зносу становить 0 %. Свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_5 видано 03 серпня 1987 року виконавчим комітетом Грицівської селищної ради, а наявність двох житлових будинків в плані забудови земельної ділянки по вул. Партизанській, 13 станом на 1982 рік не свідчить про рік такої забудови.

Згідно зі ст. 25 КпШС України <nau://ukr/2006-07|st25>, ч. 1 ст. 62 СК України <nau://ukr/2947-14|st62>, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що спірний будинок по АДРЕСА_2 є спільною власністю подружжя, оскільки встановлено, що на місті старого будинку, сторонами побудований новий будинок, в період перебування їх у шлюбі.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про задоволення позовних вимог та зустрічних позовних вимог, а доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 <nau://ukr/1618-15|st332> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Н.А. Горелкіна

О.М. Ситнік