Справа №591/5077/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко А. П.
Номер провадження 22-ц/788/28/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 листопада 2014 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», про стягнення боргу за договором поруки, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07 листопада 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 борг в сумі 450000 грн., а також 3654 грн. судових витрат.

Вказане рішення суду представник відповідача оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не були враховані обставини того, що договір поруки був укладений між позивачем та банком без відома відповідача. Крім того, позивач, в порушення вимог ч.1 ст.555 ЦК України, жодним чином не повідомляв його про існуючі між ним та кредитором правовідносини та про наявність будь-яких вимог до нього від Банку та зазначає, що на момент укладення вказаного договору поруки від 13 липня 2011 року вже існувало рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, банк не звертався до виконавчої служби з метою виконання рішення суду, а надав згоду ТОВ «СЄБ» на реалізацію предмета іпотеки - квартири, коштів від реалізації якої було достатньо для покриття заборгованості.

Заслухавши пояснення апелянта, його представника та представника 3-ї особи, заперечення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 486-16ф-07, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 952430 грн. строком на 6 місяців з кінцевим терміном повернення 20 червня 2008 року, із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,5% річних (а.с.29-33).

З метою забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору того ж дня, між відповідачем та банком був укладений договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку банку в повному обсязі майнові права на квартиру та паркінгомісце по попередньому договору № 14/05-12-2007р купівлі-продажу квартири та паркінгомісця від 05 грудня 2007 року, укладеному іпотекодавцем та ТОВ «Сумиєвробуд», предметом якого є домовленість щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м. Суми загальною площею 143,68 кв.м з попередньою 100% оплатою вартості квартири, що становить 906980 грн. та паркінгомісця АДРЕСА_1 в м. Суми загальною вартістю 45450 грн.

Крім того, в забезпечення кредитного договору 21 грудня 2007 року, між ВАТ КБ «Хрещатик» та ТОВ «Сумиєвробуд» був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань перед банком по погашенню кредиту (а.с.26-28).

Свої договірні зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 не виконав, у зв'язку з чим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2008 року з нього та ТОВ «Сумиєвробуд» на користь ВАТ КБ «Хрещатик» була стягнута в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 486-16ф-07 від 21 грудня 2007 року в сумі 1124348 грн. 58 коп. шляхом звернення стягнення на заставлені майнові права, які випливають з попереднього договору № 14/05-12-2007р купівлі-продажу квартири та паркінгомісця від 05 грудня 2007 року, укладеному між ОСОБА_3 та ТОВ «Сумиєвробуд» на квартиру АДРЕСА_1 в м. Суми загальною площею 143,68 кв.м та паркінгомісце АДРЕСА_1 в м. Суми (а.с.26-28).

Відповідно до листа ТОВ «СЄБ», яке є правонаступником ТОВ «Сумиєвробуд», від 05 січня 2010 року про наміри здійснити відповідно до умов договору поруки від 21 грудня 2007 року за № 486-16ф-07-п погашення кредитних зобов'язань ОСОБА_3 в межах кредитного договору № 486-16ф-07 від 21 грудня 2007 року в сумі 960000 грн. шляхом продажу зазначеної квартири і подальшого перерахування отриманих від її реалізації коштів на погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_3 банк 14 січня 2010 року надав згоду на зняття заборони на відчуження, що була накладена на майнові права на квартиру та паркінгомісце за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.105, 106).

За період з 15 січня 2010 року по 25 лютого 2010 року ТОВ «СЄБ» перерахувало банку кошти в загальній сумі 510000 грн., які були зараховані на погашення кредиту ОСОБА_3 (а.с.47-48, 99, 100-101, 102).

13 липня 2011 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки за № 486-16ф-07/П-1, згідно з умовами якого обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання ОСОБА_3 кредитного договору № 486-16ф-07 від 04 жовтня 2007 року становив 450000 грн. (а.с.5-6).

Згідно меморіального ордеру № 55 від 14 липня 2011 року ОСОБА_5 сплачено 450000 грн. в рахунок погашення кредиту ОСОБА_3 за кредитним договором № 486-16ф-07 від 21 грудня 2007 року (а.с.8).

З довідки від 15 липня 2011 року за № 01/1231, виданої ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» ОСОБА_5 вбачається, що він станом на 15 липня 2011 року виконав свої зобов'язання за договором поруки № 486-16ф-07/П-1 від 13 липня 2011 року, а саме: сплатив 450000 грн. боргу ОСОБА_3 по кредитному договору № 486-16ф-07 від 21 грудня 2007 року (а.с.7).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після виконання позивачем зобов'язання, забезпеченого порукою, до нього перейшли усі права кредитора у зобов'язанні щодо укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та ОСОБА_3 кредитного договору, тому стягнув з відповідача на його користь суму виконаного ним обов'язку, а саме 450000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено в ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Вимогами ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Положеннями ч.1 ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч.1 ст.555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Крім того, як передбачено положеннями п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Як встановлено положеннями ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що факт виконання позивачем, як поручителем, свого обов'язку за договором поруки знайшов своє підтвердження матеріалами справи (а.с.5-6, 7, 8, 47-48, 99, 100-101), у зв'язку з чим обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що до нього перейшли усі права кредитора за укладеним між банком та відповідачем кредитним договором в межах виконаного ним обов'язку, тобто в сумі 450000 грн.

При цьому, місцевий суд обґрунтовано, з урахуванням положень ч.1 ст.516 ЦК України послався на те, що необов'язковою є згода відповідача, як боржника, на заміну позивача, як кредитора, в такому зобов'язанні.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач всупереч вимогам ч.1 ст.555 ЦК України не повідомив відповідача про виконання ним зобов'язання за кредитним договором не заслуговують на увагу колегії суддів, враховуючи, що факт наявності у нього заборгованості за кредитним договором як на момент укладення договору поруки, так і після виконання поручителем (позивачем) обов'язку за договором поруки доведений матеріалами справи (а.с.47-48, 99, 100-101).

Крім того, за договором про співпрацю від 21 грудня 2007 року укладеного між ВАТ КБ «Хрещатик» та ТОВ «Муніципальна іпотечна компанія» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_3 була узгоджена взаємодія та співробітництво під час надання, супроводження та повернення кредиту позичальником згідно кредитного договору від 21 грудня 2007 року (а.с. 212).

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не звертався до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а самовільно надав згоду на реалізацію предмета іпотеки, не проконтролювавши в подальшому процес та результат реалізації квартири, як предмета іпотеки, також не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки не стосуються предмета позовних вимог та не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В справі відсутні докази на підтвердження факту, що відбулась реалізація квартири. Як вбачається з довідки Державного реєстру прав на нерухоме майно, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні (а.с. 278).

Таким чином, виконання рішення суду від 10 листопада 2008 року відбулось за рахунок погашень здійснених поручителем ТОВ «СЕБ», правонаступником ТОВ «Сумиєвробуд» в розмірі 510 000 грн. та поручителем ОСОБА_5 в розмірі 450 000 грн. (а.с. 45, 109, 121,122).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -