Провадження № 2/522/8611/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення безпідставно утримуваних коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.09.2015р. звернулась до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" грошових коштів у розмірі 130603,63 грн., 20000,00 грн. -моральної шкоди, а також просила витребувати інформацію щодо особистого карткового рахунку відкритого в банку, мотивуючи свої вимоги тим, що банком з 11.07.2015 року призупинено операції за картковим рахунком без вказівки строку та конкретних причин таких дій.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником банківської картки ПАТ КБ «Приватбанк» № 336008 відкритої нею у відділенні банку, розташованого за адресою м. Одеса, вул. Успенська, 22 (Південне головне регіональне управління ПАТ КБ «Приватбанк»). Блокування операцій за картковим рахунком фактично призвело до привласнення її майна посадовими особами банку і нанесло їй також моральну шкоду, яку вона оцінила у 20000,00 грн., посилаючись на моральні страждання, які були їй спричинені неправомірними діями ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позовні вимоги обґрунтувула посиланням на ст. ст. 16, 23, 1066, 1073, 1167 ЦК України, а на підставі ст. 137ЦПК Україна просив витребувати з банку інформацію щодо карткового рахунку.

Позивач в судовому засіданні зявилася і разом з представником позивача- Погорелим О.В., позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити. При цьому додавши що на час розгляду справи суд оголошував перерву для остаточного зясування можливості розпоряджатися коштами на вказаному картковому рахунку, проте позивачка через банкомат банку, який знаходиться в приміщенні суду, не змогла зняти кошти, рахунок так і не було розблоковано, а доводи представника відповідача, що рахунок розблоковано, він вважає неправдивими.

Представник відповідача ОСОБА_2 до судового засідання з'явився, надав до суду заяву з випискою по картковому рахунку, де зазначив, що картка № 336008 відкрита на імя позивача, станом на 14.12.2015 р. жодних обмежень стосовно користування рахунком немає тому у задоволенні позову просить відмовити. При цьому вона не змогла пояснити та спростувати чому навіть на час розгляду справи позивач не в змозі зняти з цього рахунку кошти.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи неіменна картка ПАТ КБ "ПриватБанк" № 336008 відкрита на імя ОСОБА_1І тобто .позивача по справі (а.с.6,7 та а.с. там де заява банку). І позивач має поточний рахунок, який обслуговується цією карткою, на якому станом на 14.12.2015 р. знаходяться його грошові кошти в сумі 135429,38 грн. (а.с. там де титульна сторінка виписки по рахунку).

11 липня 2015 року позивач дізналася, що відповідач в односторонньому порядку припинив видачу коштів з рахунку позивача без належного повідомлення останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в досудовому порядку зверталася до Головного управління ПАТ КБ "ПриватБанк" із заявою-вимогою про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні грошовими коштами на поточному рахунку та скаргою, однак відповіді не отримала. (а. с. 10, та ті де повідомлення та фіскальні чеки).

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Нормою ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 7.7, 7.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року N 492, забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності. За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб - резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності.

Положеннями п. п. 1.3.2.13 Умов та правил надання банківських послуг відповідача, останній має право відмовитися від здійснення розрахункових операцій по рахунку клієнта в разі виникнення мотивованих підозр відносно використання банку для проведення незаконних операцій.

Згідно п. п. 1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг банк має право призупини проведення фінансових операцій або фінансові операції по рахунку у випадку, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, що підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання і протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинних шляхом, або фінансування тероризму, і зобов'язаний призупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодонабувачем є особа, яка включена до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або відносно якої застосовані міжнародні санкції.

Відповідно до п. 91. розділу VIII Постанови Правління НБУ від 26.06.2015 року N 417 "Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу" (далі - Постанова) Банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, банк не звертався до правоохоронних органів.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача надані в судовому засіданні щодо відсутності обмежень по картковому рахунку позивача, адже на їх підтвердження не надані докази.

Проте і позивач не надав до суду жодних доказів чи виписки (квитанції) з банку по картці № 336008 із зазначенням, що по даній картці не має дозволу на операцію чи операція відмінена.

В той же час, суд, аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, приймаючи до уваги, що під час перерви в судовому засіданні підтверджено факт неможливості користування картковим рахунком з метою використання коштів для особистих потреб, тому що зняти кошти в сумі 100,00 грн. не вдалося, оскільки на екрані банкомату було вказано, що "перевищений ліміт операції", однак ОСОБА_1 жодних операцій по картці не здійснювала, жодних лімітів, таким чином, не перевищувала, тобто банк безпідставно відмовив у видачі коштів, адже приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів є обґрунтованими, що звісно зумовлює задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди, слід зазначити, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 р. № 4 (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи і бездіяльністю інших осіб.

Також відповідно до п. 5 суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода 1 полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи/або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

Враховуючи що право на відшкодування моральної шкоди не передбачено спеціальним законодавством, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, суд вважає, що підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 57, 60, 88, 179, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 509, 524, 525, 526, 527, 530, 533, 536, 546, 551, 610-612, 627-629, 631, 638, 639, 1046, 1066, 1073-1074, 1167 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення безпідставно утримуваних коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, МФО №305299) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) грошові кошти за карткою № 336008 на суму 135 429, 38 грн. (сто тридцять пять тисяч чотириста двадцять девять гривень 38 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (, МФО №305299) на користь держави суму судового збору у розмірі 1 354, 30 грн. (одну тисячу триста пятдесят чотири гривень 30 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Домусчі Л.В.

15.12.2015