справа № 243/7733/14-ц
провадження № 2/243/357/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої - судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Нікіфоровій В.В.,

Жмарьові П.Б.,

Ляшко О.О.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Сухорукова В.Г.,

третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі, та зустрічним позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою та пені за договором оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради та просив розірвати договір оренди землі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на підставі договору оренди землі від 25 вересня 2012 року, за рішенням Миколаївської міської ради від 17 лютого 2012 року № 04-ХІХ-6, він є користувачем земельної ділянки площею 0,0679 га, кадастровий номер 141470300:01:005:0299, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка була надана йому для обслуговування розташованого на ній об'єкта нерухомого майна - «нежитлової будівлі магазину». На момент укладання договору оренди землі в складі об'єкта нерухомого майна «нежитлової будівлі магазину» було дві відокремлено розташовані капітальні споруди, а саме будівля магазину та льох. 10 жовтня 2013 року він уклав договір дарування 17/25 частини належного йому нерухомого майна на користь ОСОБА_4, у зв'язку з чим право спільної часткової власності набули: він у розмірі 8/25 часток, та ОСОБА_4 у розмірі 17/25 часток. 06 грудня 2013 року між ними було укладено договір про поділ майна, та нежитлове майно було поділено в натурі за типом майна. З моменту нотаріального посвідчення поділу майна в натурі та державної реєстрації договору правовідносини спільної часткової власності були припинені. У зв'язку з чим набули зміни до умов користування орендованою земельною ділянкою площею 0,0679 га згідно Договору оренди землі. Враховуючи зазначене з 06 грудня 2013 року, у зв'язку з набуттям права власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю магазину, відсутні підстави залишатися позивачу орендарем земельної ділянки. 06 грудня 2013 року він звернувся до відповідача з заявою, де зазначив, що він добровільно відмовляється від оренди земельної ділянки, у зв'язку з тим, що на споруди, які на ній розташовані знаходяться у власності ОСОБА_4 та просить з цих підстав розірвати договір оренди земельної ділянки. 19 березня 2014 року він отримав листа з відмовою у розірванні договору оренди землі. У зв'язку з чим звернувся до суду та просить розірвати договір оренди між ним та Миколаївською міською радою та стягнути на його користь судовий збір.

02 лютого 2015 року Миколаївська міська рада звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою та пені за договором оренди землі. В обґрунтування якої зазначено, що 25 вересня 2012 року Миколаївська міська рада та ОСОБА_3 уклали договір оренди землі, за яким йому була передано в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 141470300:01:005:0299, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0679 га. Земельна ділянка була передана для здійснення підприємницької діяльності,на який знаходиться об'єкт нерухомого майна - капітальна одноповерхова забудова - будівля магазину і льох. Строк дії договору 5 років, орендна плата складає 10 % від грошової оцінки землі, та складає 4692 грн. 36 коп. на рік, та по 391 грн. 03 коп. на місяць. Протягом 2014 року зазначена сума сплачена не була. Внаслідок невиконання умов договору оренди справляється пеня у розмірі 120% облікової ставки НБУ, несплаченої суми за кожний день прострочення, отже пеня складає 564 грн. 56 коп. Враховуючи позовні вимоги ОСОБА_3 та у зв'язку зі зміною власника частини нерухомого майна, можливо стверджувати, що бажаючих взяти в оренду земельну ділянку, на тих самих умовах, враховуючи, що на земельній ділянці знаходиться нерухоме майно інших осіб, не буде, то з ОСОБА_3 слід також стягнути орендну плату за 2015 рік у розмірі 4692 грн. 36 коп. У зв'язку з зазначеним просять стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за орендну плату у розмірі 9949 грн. 28 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

18 лютого 2015 року ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити. Щодо зустрічного позову, то він вважає його безпідставним, просить у задоволенні позову відмовити. Надав заперечення проти зустрічного позову, в якому зазначив, що Миколаївська міська рада подавши зустрічну позовну заяву про стягнення з нього орендної плати за земельну ділянку та пені перевищує свої повноваження, надані державою, порушуючи законодавство України, оскільки фактично привласнює повноваження органу Державної податкової служби, стягуючи орендну плату, яка є обов'язковим податковим платежем, та пеню, як податкову фінансову санкцію.

Представник позивача та за довіреністю та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_4 позов вважає обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Як представник позивача уточнила, що слід договір оренди слід розірвати з підстав зазначених у позовній заяві. Вважає, що зустрічний позов є необгрунтованим, з підстав вказаних у запереченнях проти зустрічного позову, а тому у ньому слід відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке відбулося 18 лютого 2015 року первісний позов визнав, а також підтримав зустрічний позов з підстав, передбачених у зустрічній позовній заяві.

20 лютого 2015 року у судове засідання позивач не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, його інтереси представляла представник за довіреністю ОСОБА_4

Представник відповідача 20 лютого 2015 року у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, визнав первісний позов та просив задовольнити зустрічний позов.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку ст. 169 ЦПК України, і при вирішенні даної справи вважає за можливе врахувати позицію позивача та відповідача відносно вирішення спору, висловлену ними 18 лютого 2015 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду у судовому засіданні, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до Рішення Миколаївської міської ради від 17 лютого 2012 року № 04-ХІХ-6, ОСОБА_3 передано в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,0679 га, кадастровий номер 141470300:01:005:0299, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, для обслуговування нежитлового приміщення магазину та льоху, які належали на праві власності ОСОБА_3(а.с.5).

25 вересня 2012 року між Миколаївською міською радою та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі.(а.с.6-9) Згідно якого Миколаївська міська рада передала, а ОСОБА_3 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі комерційного використання, яка знаходиться у АДРЕСА_1, площею 0,0679 га, кадастровий номер 141470300:01:005:0299.

Згідно договору дарування від 10 жовтня 2013 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 17/25 часток нежитлової будівлі, магазину, що складаються з будівлі магазину та навісу та знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці Миколаївської міської ради, площею 0,0679 га, кадастровий номер 141470300:01:005:0299(а.с.11).

06 грудня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір про поділ майна з метою припинення права спільної часткової власності на нежитлові будівлі магазину по АДРЕСА_1 (а.с.13) У відповідності до якого 8/25 часток нежитлових будівель магазину - нежитлова будівля льоху, з наданням поштової адреси: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_3, та 17/25 часток нежитлових будівель магазину - нежитлові будівлі магазину з наданням поштової адреси : АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4

Також, 06 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Миколаївської міської ради з заявою про розірвання договору оренди землі, де зокрема зазначив, що у зв'язку з укладенням договору розподілу майна, він заявляє про добровільну відмову від оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі від 25 вересня 2009 року(а.с.17)

З листа Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року №02-14/329 вбачається, що ОСОБА_3 було відмовлено у розірванні договору оренди, оскільки не вирішено питання передачі земельної ділянки іншим землекористувачам, а також враховується те, що торгівельній об'єкт, що знаходиться на зазначеній земельній ділянці не припиняє торгівельну діяльність (а.с.18).

Також, на звернення ОСОБА_3 з питанням про передачу йому у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1, Миколаївська міська рада у листі №02-14/327 від 28.02.2014 року зазначила про недоцільність передачі у власність земельної ділянки(а.с.19)

Аналогічний лист було надано ОСОБА_4 з приводу передачі їй у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1(а.с.20)

У судовому засіданні сторонами визнано, що договір оренди був укладений та виконувався сторонами у відповідності до чинного законодавства та змісту самого договору.

Згідно із ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності зокрема на будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника(землекористувача).

Згідно із ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У відповідності до ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі:

закінчення строку, на який його було укладено;

викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;

смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;

ліквідації юридичної особи-орендаря;

відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;

набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;

припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

У відповідності до ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання

сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов'язань.

У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Як вбачається із п.36 договору оренди земельної ділянки від 25 вересня 2012 року(далі Договір оренди землі), зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Пунктом 37 Договору оренди землі передбачено підстави припинення дії договору, за яким дія договору припиняється у разі:

Закінчення строку, на який його було укладено;

Придбання орендарем земельної ділянки у власність;

Викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;

Ліквідації юридичної-особи орендаря.

Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Окремими пунктами 38, 39 у Договорі оренди землі визначаються підстави припинення договору шляхом його розірвання, а саме:

За взаємною згодою сторін;

За рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Договір може бути розірвано в односторонньому порядку у разі:

Випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає передбаченому в пункті 21 цього договору її використанню;

Невнесення орендної плати протягом 6-місяців;

Невиконання однієї із сторін умов цього договору;

Добровільна відмова Орендодавця від оренди земельної ділянки або припинення діяльн6ості Орендаря;

Укладення договору оренди землі з порушенням порядку, встановленого законодавством України.

Сторони погоджуються з тим, що дострокове розірвання цього договору має здійснюватись за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони, не пізніше, ніж за 1 місяць.

За змістом п.40 Договору оренди, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов, або розірвання договору.

ЗУ «Про оренду земельної ділянки», як спеціальним законом, регулюються правовідносини щодо оренди земельних ділянок. Так нормами вказаного законодавчого акта у статті 31 закріплені підстави припинення дії договору оренди земельної ділянки.

Виходячи з аналізу норм вказаної статті, можна прийти до висновку, що законодавцем визначено три групи підстав для припинення дії договору, у першому випадку, підстави припинення прямо передбачені ст.31 ЗУ «Про оренду землі», це зокрема у випадках, коли дія договору припиняється закінченням строку, на який його було укладено; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; тощо. Друга група підстав припинення дії договору оренди земельної ділянки відсилає до інших законів, якими передбачаються такі підстави припинення дії договору оренди земельної ділянки, і третій вид - припинення дії договору оренди земельної ділянки внаслідок його розірвання. З огляду на викладене, можна прийти до висновку, що розірвання договору оренди земельної ділянки є лише однією з підстав припинення дії договору оренди земельної ділянки. При цьому законодавець чітко визначає підстави, за яких договір оренди може бути припинений шляхом його розірвання.

Аналізуючи пункти спірного Договору оренди землі, можливо прийти до аналогічних висновків щодо підстав припинення дії даного договору.

Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок договору дарування та розподілу майна, укладеного між орендарем ОСОБА_3 та ОСОБА_4, фактично відбулася зміна власника споруд, які розташовані на орендованій позивачем земельній ділянці. Отже з урахуванням положень ст.31 ЗУ «Про оренду землі» та п.37 Договору оренди, з моменту зміни власника вказаних споруд, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці, дія договору оренди земельної ділянки від 25 вересня 2009 року, укладеного між позивачем та відповідачем, припинилася в силу закону та не тягне за собою його розірвання. До того ж, у відповідності до ЗУ «Про оренду землі» та умов Договору оренди землі, зміна власника споруди, яка розташована на орендованій іншою особою земельній ділянці тягне за собою припинення дії договору оренди земельної ділянки в силу закону та не тягне припинення вказаного договору шляхом його розірвання.

Аналізуючи заяву позивача до Миколаївської міської ради, в якій він просить розірвати договір оренди землі від 25 вересня 2009 року у зв'язку з його добровільною відмовою від земельної ділянки внаслідок укладення договору розподілу майна ВТС № 0049900 від 06 грудня 2013 року, та доводи позивача та його представника, що саме з цих підстав Договір оренди землі підлягає розірванню, суд визнає їх неприйнятними, оскільки, дія Договору оренди землі на думку суду припинена з моменту набуття права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на споруди, розташовані на спірній земельній ділянці, до того ж дані споруди продовжують перебувати на спірній земельній ділянці, їх власники продовжують ними користуватися та використовувати земельну ділянку, яка призначена для обслуговування саме цих споруд, а тому в даному випадку відсутні підстави вважати, що позивач, як орендар, добровільно відмовився від земельної ділянки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, оскільки договір оренди землі від 25 вересня 2012 року, державна реєстрація від 25 вересня 2012 року № 0236, укладений на підставі рішення Миколаївської міської ради від 17 лютого 2012 року № 04ХІХ-6 між ОСОБА_3 та Миколаївською міською радою, земельної ділянки площею 0, 0679 га за адресою АДРЕСА_1, припинив свою дію в силу ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» та п. 37 Договору оренди землі внаслідок набуття права власності на споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці, і підстав, передбачених чинним законодавством та умовами Договору оренди, за яких даний договір повинен бути припинений внаслідок його розірвання, судом не вбачається.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що у випадку набуття права власності на споруди, розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці, в силу ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗУ України, до осіб, які набули право власності на вказані споруди, переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, при цьому таке право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності цих споруд.

У зв'язку з цим, та в силу норм ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, власники споруд, розташованих на спірній земельній ділянці, мають право на укладення договору оренди землі на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача пропорційно до частко осіб у праві власності цих споруд.

Вирішуючи вимоги відповідача по зустрічному позову, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.

Як на підставу своїх вимог відповідач посилається на те, що договір оренди землі, укладений між ним та ОСОБА_3 є діючим на момент звернення позивача до суду, а оскільки позивач за 2014 рік не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, то в даному випадку вона підлягає стягненню разом із пенею, яка стягується за прострочення орендної плати. Щодо стягнення орендної плати за 2015 рік, то відповідач послався на ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», за якою у разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах.

Як достовірно встановлено у судовому засіданні, дія Договору оренди припинена з моменту набуття права власності іншими власниками на споруди, розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці, тобто в даному випадку з моменту реєстрації договору дарування , укладеного 10 жовтня 2013 року, за яким ОСОБА_3 передав у дар 17/25 часток нежитлової будівлі магазину, розташованої по АДРЕСА_1, а тому підстав для стягнення орендної плати за 2014 рік, за 2015 рік та пені з ОСОБА_3 судом не вбачається. До того ж, оскільки, суд відмовив у задоволенні первісного позову про розірвання договору оренди землі, у суду відсутні підстави для стягнення з позивача орендної плати за 2015 рік.

У зв'язку з тим, що у задоволенні як первісного так і зустрічного позову судом відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, як то передбачено ст. 88 ЦПК України, судом не вбачається.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212- 215, ЦПК України, ЗУ «Про оренду землі», ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі - відмовити.

В зустрічному позові Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою та пені за договором оренди землі - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений 25 лютого 2015 року.

Головуюча -суддя: О.В.Ільяшевич