Справа № 361/1590/15-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І.М.
Провадження № 22-ц/780/4722/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 29 26.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого-МережкоМ.В.

Суддів - Мельника Я.С. , Сліпченка О.І.

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « Орлан Транс Груп» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову товариство зазначало, що у період з 04 листопада по 11 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_3 працював у Львівській філії ТОВ "Орлан Транс Груп" на посаді водія.

Під час виконання трудових обов'язків відповідач неодноразово перебував у службових відрядженнях в межах України та за кордоном. Для здійснення транспортних перевезень та заправки транспортних засобів дизельним паливом він отримував пластикові картки.

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_3 за маршрутом Україна-Польща-Україна згідно із подорожнім листом № 443206 від 06 листопада 2014 року ОСОБА_3 допустив перевитрати дизельного пального в кількості 219 літрів на суму 3814 ,36 грн.

При здійсненні перевезення на вказаному вище транспортному засобі за аналогічним маршрутом відповідно до подорожнього листа № 443271 від

22 листопада 2014 року відповідач допустив перевитрати дизельного пального в кількості 229 літрів на суму 3882 ,89 грн

Загальна сума збитків, завданих ОСОБА_3 підприємству перевитратами палива, складає 7697, 25 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача на свою користь .

Відповідач ОСОБА_3 , заперечуючи проти позову, визнав позов частково, і не заперечував проти стягнення на користь ТОВ "Орлан Транс Груп" збитків у загальному розмірі 1657 , 99 грн , оскільки перевитрати палива за подорожніми листами від 06 та 22 листопада 2014 року складають відповідно 58 літрів і 43 літри , що, виходячи із вартості 1 літру пального 15,99 грн. і 16,99 грн., становить 927 , 42 грн і 730,57 відповідно . В іншій частині у задоволенні позову просив відмовити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

19 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлан Транс Груп" майнову шкоду в розмірі 1657 (одна тисяча шістсот п'ятдесят сім) грн. 99 коп. та судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу , в якій просить рішення суду скасувати , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права . В апеляційній скарзі посилався не невідповідність висновків суду обставинам справи, нез»ясування судом обставин, що мають значення для справи. В апеляційній скарзі зазначав, що суд не взяв до уваги ,що відповідачем порушено норми Наказу Міністерства транспорту та зв»язку України від 10 лютого 1998 року № 43 « Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» , які призвели до перевитрат палива.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , згідно із наказом Львівської філії ТОВ "Орлан Транс Груп" № 131-кф від 04 листопада 2014 року ОСОБА_3 тимчасово, з 04 листопада по 03 грудня 2014 року, був прийнятий на роботу в автомобільну колону № 2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю та оплатою праці відповідно до відпрацьованого часу (а. с. 6).

Цього ж дня між позивачем ТОВ "Орлан Транс Груп" і відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а. с. 68).

Наказом Львівської філії ТОВ "Орлан Транс Груп" № 142-кф від 04 грудня 2014 року ОСОБА_3 продовжено трудовий договір на невизначений термін (а. с. 70).

Відповідно до наказу Львівської філії ТОВ "Орлан Транс Груп" № 2-кф від 06 січня 2015 року ОСОБА_3 звільнений з роботи з 11 грудня 2014 року згідно із п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин за відсутність на роботі 11 і 15 грудня 2014 року та 05 січня 2015 року (а. с. 7).

Із подорожнього листа № 443206 від 06 листопада 2014 року серії 12 ААБ вбачається, що водій ОСОБА_3 у період з 07 по 21 листопада 2014 року знаходився у службовому відрядженні та здійснював транспортні перевезення на автомобілі марки "Рено", 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, із напівпричепом марки "Меркер", реєстраційний номер НОМЕР_2, за маршрутом Україна-Польща-Україна. Показники спідометра автомобіля при виїзді - 770786, при поверненні - 774541. Пробіг становить 3755 км (а. с. 8).

Із звіту за цим подорожнім листом видно, що ТОВ "Орлан-Транс-Груп" при розрахунку витрат пального порахувало пробіг 3595 км (а. с. 9).

Різниця по пробігу автомобіля між даними показниками складає 160 км (3755 - 3595).

Витрати палива по факту - 1371 л, витрати по нормі - 1152 л, перевитрата - 219 л.

Згідно із транспортними завданнями №№ КІ-1337-14, КІ-1347-14,

КІ-1356-14, КV-685-14 та КІ-1401-14, за якими здійснювалися транспортні перевезення відповідно до подорожнього листа № 443206, пробіг становить відповідно 1086 км, 561 км, 1429 км, 682 км та 903 км, всього - 4661 км (а. с. 55-59).

У своїх письмових поясненнях представник позивача ОСОБА_5 зазначав, що для виконання вказаних транспортних завдань необхідно було проїхати відповідно 679 км, 561 км, 1429 км, 682 км та 226 км, всього - 3577 км. Додатковий пробіг автомобіля транспортними завданнями передбачений не був та вчинений відповідачем самостійно (а. с. 53-54).

Із подорожнього листа № 443271 від 22 листопада 2014 року серії 12 ААБ видно, що водій ОСОБА_3 у період з 22 листопада по 06 грудня 2014 року перебував у службовому відрядженні та здійснював транспортні перевезення на вказаному автомобілі за маршрутом Україна-Польща-Україна. Показники спідометра при виїзді - 774541, при поверненні - 779045. Пробіг складає 4504 км (а. с. 11).

При розрахунку витрат пального за цим подорожнім листом ТОВ "Орлан-Транс-Груп" порахувало пробіг 4502 км (а. с. 12).

Різниця між даними показниками становить лише 2 км (4504 - 4502).

Витрати палива по факту - 1715 л, витрати по нормі - 1486 л, перевитрата - 229 л.

Із зазначених звітів-розрахунків (а. с. 9, 12) вбачається, що у першому випадку водій ОСОБА_3 для підпису звіту по подорожньому листу не з'явився, про що 25 листопада 2014 року комісією ТОВ "Орлан-Транс-Груп" складено акт (а. с. 10). У другому випадку відповідач ОСОБА_3 у звіті вказав, що із розрахунком він не згоден.

Правомірність складання 25 листопада 2014 року комісією ТОВ "Орлан-Транс-Груп" акта викликає сумніви, оскільки під час його складання водій ОСОБА_3 знаходився у відрядженні за кордоном у Польщі, що підтверджується другим звітом позивача.

Транспортні завдання №№ КІ-1401-14, КІ-1402-14, КV-725-14, КV-734-14 та КІ-1473-14, за якими здійснювалися транспортні перевезення згідно із подорожнім листом від 22 листопада 2014 року № 443271, позивачем ТОВ "Орлан-Транс-Груп" суду не надано.

За змістом ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Згідно із ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Випадки повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації, передбачені ст. 134 КЗпП України.

У ст. 138 КЗпП України встановлено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 14 від 29 грудня 1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" вказав на те, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 1353, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

За змістом ч. 1 ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.

Дійсні причини перевитрати палива під час здійснення ОСОБА_3 транспортних перевезень (самовільне відхилення відповідача від маршрутів чи несправність відповідної системи транспортного засобу), вина відповідача у заподіянні шкоди, судом першої інстанції не встановлені.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України , доказів , як підстави для стягнення на користь ТОВ "Орлан-Транс-Груп" із ОСОБА_3 збитків у розмірі 7697,25 коп. внаслідок перевитрати палива і безпосередньої вини в цьому відповідача , позивач ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції не надав

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У поданій до суду 19 червня 2015 року заяві представник відповідача - ОСОБА_4 зазначає, що позовні вимоги ТОВ "Орлан-Транс-Груп" про стягнення із ОСОБА_3 збитків, завданих перевитратами палива, вона визнає частково на суму 1657, 99 грн (а. с. 119).

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Із довіреності від 03 квітня 2015 року на представництво інтересів відповідача в суді видно, що його представник ОСОБА_4 має повноваження на визнання позову (а. с. 52).

Враховуючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, а також те, що часткове визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову у розмірі 1657, 99грн.

Належних і допустимих доказів , щодо завданої шкоди , позивачем відповідно до ст. 60 ЦПК України не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції. Отже, враховуючи відсутність достатніх доказів щодо розміру заподіяної шкоди , колегія суддів приходить до висновку, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про стягнення як матеріальної шкоди є обгрунтованим.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України , перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої , колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду постановлено з дотриманням вимог закону , є законним та обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів , -

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю « Орлан Транс Груп» - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року -

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді