Справа № 510/465/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2015 Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, померлої 30.03.2011р.; копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 13.03.2014 р.; копія довідки від 12.03.2014 р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 786766 від 15.03.2010 р.; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 850190 від 15.03.2010 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок з надвірними спорудами № 21 розташований по вул. Набережна в с. Котловина Ренійського району Одеської області; копії витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 14.07.2014 р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.08.1986 р.; копія свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.08.1986 р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2014 року.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином нині померлої ОСОБА_4 За життя ОСОБА_4 належали:

? частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями по вул. Набережній, № 21, в с. Котловина Ренійського району, на підставі свідоцтва про право власності № 1969 від 11.08.1986 р. та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 117/86 від 11.08.1986 р.

земельна ділянка площею 0,2500 га., (із кадастровим номером :02:001:0126) розташована в с. Котловина, вул. Набережна, 21 Ренійського району Одеської області, виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 786766 від 15.03.2010 року.

земельна ділянка площею 0,0701 га., (із кадастровим номером :02:001:0142) розташована в с. Котловина, вул. Набережна, 21 Ренійського району Одеської області, виділена для ведення особистого селянського господарства, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 850190 від 15.03.2010 року.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядилася належним їй майном, заповіту не залишила, 30.03.2011р. - померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, її син ОСОБА_1, позивач у справі, (як спадкоємець першої черги за законом), звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів (загублені оригінали правовстановлюючих документів земельних ділянок та не було зареєстровано належним чином житловий будинок) на вищевказані земельні ділянки та нерухоме майно, про що 16.12.2014р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, житловий будинок як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлої ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці першої черги ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачі у справі, спадщину не прийняли, на неї не претендують, із заявою про її прийняття до нотаріуса не зверталися, не заперечують, щоб позивач оформив право власності на спадкове нерухоме майно та на земельні ділянки на своє імя.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Він у передбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається таким, що її прийняв. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки за життя ОСОБА_4 були загублені оригінали правовстановлюючих документів земельних ділянок та не було зареєстровано належним чином житловий будинок у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно у звязку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на земельні ділянки та ? частини житлового будинку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

- ? частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Набережній, № 21, в с. Котловина Ренійського району Одеської області.

- земельну ділянку площею 0,2500 га., (із кадастровим номером :02:001:0126) розташовану в с. Котловина, вул. Набережна, 21 Ренійського району Одеської області, виділену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), видану на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 786766 від 15.03.2010 року.

земельну ділянку площею 0,0701 га., (із кадастровим номером :02:001:0142) розташовану в с. Котловина, вул. Набережна, 21 Ренійського району Одеської області, виділену для ведення особистого селянського господарства, видану на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 850190 від 15.03.2010 року.

- що належали ОСОБА_4, померлій 30.03.2011 року.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник