Справа № 361/1695/13ц Головуючий у І інстанції Білик Г.О.
Провадження № 22-ц/780/3760/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 18 25.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Державного підприємства «Конверсенергопром» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест», Державного підприємства «Конверсенергопром» про розірвання договору та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що 5 грудня 2007 року між нею як довірителем та ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-інвест» як управителем укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва за програмою «Городчани», за яким обєктом інвестування є житловий будинок АДРЕСА_1; забудовником виступало державне підприємство «Конверсенергопром».

На виконання п. 2.1 договору ОСОБА_2 передала в управління ТОВ«Фінансова компанія «Комфорт-інвест» 791587,50 грн., що становить 100% передбаченої вартості будівництва, зі строком закінчення будівництва у другому кварталі 2010 року. Станом на час подання позову забудовником порушені строки будівництва більше, ніж на 2 роки, тому, посилаючись на ч. 4 ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», позивач просила розірвати договір від 5 грудня 2007 року та стягнути солідарно на її користь з ТОВ«Фінансова компанія «Комфорт-інвест» та ДП «Конверсенергопром» 1294800 суму, що визначена з урахуванням поточної вартості одного квадратного метра житла загальної площі об'єкту інвестування на підставі ринкової вартості на час розірвання договору.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від29квітня 2013 року позов задоволено.

Розірвано договір про участь у фонді фінансування будівництва, укладений 5 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест».

Стягнуто солідарно з ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест» та ДП «Конверсенергопром» на користь ОСОБА_2 1294 800 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ДП «Конверсенергопром» подав апеляційну скаргу, просить рішення в частині стягнення з відповідачів грошових коштів. Апелянт посилається на те, що суд не взяв до уваги правові наслідки, які наступили після написання позивачкою заяви про відмову від участі у ФББ і вихід із ФББ, не визнав факту припинення Договору від 5 грудня 2007 року і розірвав договір на підставі ч.4 ст.18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», в редакції яка набрала чинності вже після розірвання спірного договору. Крім того, апелянт зазначив, що колишнього директора ДП «Конверсенергопром» ОСОБА_3 вироком суду було визнано винним у та засуджено у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.209, ч.2 ст.364, ч.2 ст.367 КК України. При цьому матеріали, які безпосередньо стосуються позивачки були виділені в окреме провадження, тому вона не є потерпілою від злочинів, які вчинив колишній директор ДП, що також на думку апелянта є підставою для скасування рішення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 липня 2014 року заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29квітня 2013року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест» на користь ОСОБА_2. 1294800 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року рішення апеляційного суд Київської області від 15 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

За правилами ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону у повному обсязі не виконано.

Судом встановлено, що 5 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ«Фінансова компанія «Комфорт-Інвест» укладено договір № 39-ТР про участь у фонді фінансування будівництва виду «А», за умовами якого ОСОБА_2 як довіритель передає ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест» як управителю 791587,50 грн. у довірчу власність з метою отримання у власність об'єкта інвестування житлового будинку у с. Требухів Броварського району Київської області.

Відповідно до свідоцтва про участь ОСОБА_2 у фонді фінансування будівництва, запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію другий квартал 2010 року.

11 лютого 2008 року, 20 лютого 2008 року та 20 березня 2008 року ОСОБА_2 перерахувала 791587,50 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест», що становить 100 % вартості об'єкта будівництва.

Пунктами 7.1, 7.2 договору про участь у фонді фінансування будівництва встановлено, що він діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором, і умови договору вважаються виконаними та управління майном припиняється після введення об'єкта в експлуатацію і підписання довірителем акта прийому-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування.

Також судом встановлено, що у строк, вказаний у свідоцтві про участь у фонді фінансування будівництва, будівництво не закінчено, будинок в експлуатацію не введено, акт прийому-передачі закріпленого за ОСОБА_2 об'єкта інвестування не підписано.

Заявою від 15 липня 2008 року ОСОБА_2 повідомила управителя про розірвання договору про участь у фонді фінансування будівництва у зв'язку з відмовою від участі у фонді фінансування будівництва.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Фінансова компанія «Комфорт-Інвест» (управитель), у порушення ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та умов договору про участь у фонді фінансування будівництва, неналежним чином виконувало обов'язки з контролю виконання забудовником умов за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва, що призвело до збільшення строку будівництва більше ніж на 90 днів. Тому ОСОБА_2 як довіритель має право на розірвання договору та повернення грошових коштів у розмірі, що відповідає поточній ціні вимірної одиниці цього об'єкта інвестування станом на день відкріплення від довірителя об'єкта інвестування. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про солідарну відповідальність управителя і забудовника.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» у разі порушення забудовником строків спорудження об'єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов'язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов'язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у фонді фінансування будівництва, і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до фонду фінансування будівництва. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у фонді фінансування будівництва з підстав, визначених цією частиною.

В даному випадку, оскільки заява позивачки від 15 липня 2008 року про відмову від участі у фонді фінансування будівництва не була оформлена належним чином, згідно п.3.4.5 Договору про участь у фонді фінансування будівництва про оформлення відмови від участі у ФФБ. При цьому, відповідно п.6.3 Договору кошти повертаються Довірителю за умови сплати ним винагороди Управителю ФББ за оформлення такої операції, що не було вчинено позивачкою, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Крім того, як вбачається з позовних вимог, позивачка звернулась до суду у лютому 2013 року з вимогою розірвати договір про участь у фонді фінансування будівництва та на підставі ч.6 ст.20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», повернути їй суму коштів, що підлягає поверненню довірителю. Тому, на думку колегії суддів доводи відповідача про те, що не підлягає застосуванню Закон України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" в редакції, яка набрала чинності у грудні 2008 року, не заслуговує на увагу.

Також колегія суддів вважає, що у даному випадку ч. 6 ст. 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» не підлягає застосуванню, оскільки ч.6 ст.20 Закону застосовується у випадках розірвання договору з інших підстав, ніж відмова від участі у фонді фінансування будівництва.

Згідно з ч. 7 ст. 20 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" сума коштів, яка підлягає поверненню довірителю у випадках, передбачених частинами четвертою - шостою цієї статті, повертається довірителю протягом п'яти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного об'єкта інвестування або після введення об'єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, кошти з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за умови встановлення здійснення управителем повної реалізації закріпленого за останнім об'єкта інвестування або введення об'єкта будівництва в експлуатацію та спливу п'яти днів після настання вказаних обставин.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що об'єкт інвестування станом на дату звернення до суду з даним позовом не був введений в експлуатацію, тому на даний час відсутні підстави вважати, що сума коштів, сплачених у рахунок участі у фонді фінансування будівництва, підлягає поверненню.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" для участі у фонді фінансування будівництва виду "А" виплата коштів довірителю не може здійснюватися за рахунок іншого фонду фінансування будівництва або власного майна управителя. Також, з урахуванням вимог ст. 3 Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" виплата коштів проводиться банком після повернення забудовником коштів в управління управителю фонду фінансування будівництва, які повертаються довірителю після здійснення управителем наступної реалізації відповідного об'єкта інвестування або після введення об'єкта в експлуатацію.

Отже в позові ОСОБА_2 слід відмовити із зазначених підстав.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Конверсенергопром» задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :