Справа № 305/1712/13-ц
Провадження по справі №2/305/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещука В.А.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Омега-Транс-УА" про стягнення грошового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Омега-Транс-УА" про стягнення грошового боргу.

Позовні вимоги мотивує тим, що ним, ОСОБА_1, було надано поворотну фінансову допомогу (безпроцентну позику) ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Омега-Транс-УА" у сумі 98565 гривень. Розмір заборгованості товариства перед ним підтверджується довідкою ТОВ "Омега-Транс-УА" вих. № 61, відповідно до якої, станом на 01.07.2013 року, ТОВ "Омега-Транс-УА" боргує ОСОБА_1 поворотну фінансову позику в сумі 98565 гривень. 29 липня 2013 року, він, ОСОБА_1, звернувся до відповідача з вимогою про повернення поворотної фінансової позики в сумі 98565 гривень. Згідно з текстом вимоги від 29 липня 2013 року, він просив відповідача виконати грошове зобов"язання, шляхом перерахування грошових коштів у сумі 98565 гривень на його банківський рахунок р/р 2, відкритий у АТ "Райфайзен банк Аваль" м. Рахів, МФО 380805, у триденний строк з дня отримання вимоги від 29 липня 2013 року. Направлення ним вимоги про виплату грошового боргу підтверджується квитанціями про відправлення поштового відправлення№183 від 29.07.2013 року та №205 від 29.07.2013 року, описами вкладень у поштові відправлення, повідомленням про вручення поштового відправлення №205. 01 серпня 2013 року відповідач одержав вимогу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №205. Однак, протягом семи днів належні йому кошти на його банківський рахунок не поступили, що підтверджується довідкою (випискою) з банківського рахунку від 8 серпня 2013 року №РО В57-2016211. На підставі, наведеного просив стягнути з відповідача на його користь грошовий борг у сумі 98565 гривень.

30 травня 2015 року, ОСОБА_2, яка діє, як представник за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_1, подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача грошовий борг у сумі 169013,20 гривень. Дану заяву мотивує тим, що з документів наданих відповідачем, на виконання ухвали про забезпечення позову слідує, що підприємство отримало від позивача в рахунок поворотної фінансової допомоги 288248,20 гривень. Однак відповідач, частково виконав свої зобов"язання на суму 119235 гривень. Тому на даний час, заборгованість відповідача перед позивачем складає суму 169013,20 гривень.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. В своїх показах зазначив, що дійсно практика запозичення власних коштів існувала на підприємстві завжди. ОСОБА_4 "Омега-Транс-УА", перебувало в занепаді і саме дякуючи йому було виведено із скрутного матеріального становища та навіть стало прибутковим. Він хоче добитися справедливості і отримати від відповідача особисті кошти, які були надані ним підприємству, як поворотна фінансова допомога, на загальну суму 169013 (сто шістдесят дев"ять тисяч тринадцять гривень) 20 копійок.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримала та показала суду, що протягом 2011-2013 років у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка згідно їх остаточних підрахунків становить 169013, 20 грн. та на сьогоднішній день не виплачена позивачеві. На їх думку, сума позову повністю підтверджується матеріалами справи. Окрім, цього сам відповідач визнав суму боргу, хоч і в меншому розмірі, видавши довідку про розмір заборгованості по поворотній фінансовій позиці № 61, згідно якої станом на 01.07.2013 року ТОВ "Омега-Транс-УА" боргує ОСОБА_1 поворотну фінансову позику в сумі 98565 гривень. Також у матеріалах справи наявна довідка товариства № 74 від 21.10.2013 року згідно якої, за даними бухгалтерського обліку, за період з вересня 2011 по березень 2013 року залишок неповернутих коштів станом на 01.04.2013 року становить 98565 гривень. ОСОБА_4 діє недобросовісно, з різних мотивів невизнаючи позовні вимоги. Заборгованість перед позивачем, в тому числі підтверджується аудиторським висновком наявним у матеріалах справи. На її думку, суд не може брати до уваги, як доказ ухвали суду винесені стосовно головного бухгалтера та касира підприємства, оскільки згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, приюдиційне значення має лише вирок винесений у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, а не ухвала, як у даному випадку. Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не був учасником цих кримінальних проваджень, як свідок не допитувався. Окрім того, показами свідків, допитаних в цьому судовому засіданні, спростовано обставини, зазначені в ухвалах, винесених за наслідками розгляду кримінальних проваджень. Так, зокрема, юрисконсульт та водії товариства підтвердили, що ОСОБА_1 приносив ці суми в касу, що ці кошти використовувалися підприємством на придбання пального, запчастин та на заробітну плату.

Представник відповідача, ТОВ "Омега-Транс-УА", ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. В своїх показах зазначила, що згідно п. 4.2 договорів, що містяться в матеріалах, позика ОСОБА_1 мала надходити у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок підприємства. Доказів того, що саме так відбувалося надходження коштів позивачем не надано. Натомість, як на доказ заявлених вимог, позивач посилається на первинні бухгалтерські документи, складені головним бухгалтером підприємства та касиром. Однак, правову оцінку цим фінансовим документам, як доказам надано в межах кримінального провадження та встановлено, що такі документи містили в собі завідомо неправдиві відомості щодо факту передачі коштів ОСОБА_1, тоді як вказані кошти насправді були не особистими коштами, а виручкою підприємства та фактично в касу підприємства не поступали. На думку відповідача, зазначені ухвали суду мають приюдиційне значення, оскільки ними посадових осіб товариства визнано винними у вчиненні службових злочинів та звільнено від відповідальності по нереабілітуючих обставинах. Також не відповідає дійсності те, що ОСОБА_1 не було відомо про факт розслідування зазначених кримінальних проваджень, так як він відмовився від дачі пояснень щодо обставин справи як свідок. Поряд з цим, окрему увагу звертає на те, що свідки допитані в ході судового слідства ствердили про перебування з ОСОБА_5 у неприязних відносинах. З наведених підстав просить відмовити у позові.

Свідок ОСОБА_6, показав суду, що з початку 2012 року по липень 2013 року, він працював юрисконсультом в ТОВ «Омега-Транс-УА». На той час директором був ОСОБА_1, про те, звільнявся з роботи вже при директорові ОСОБА_5 З квітня 2012 року йому було доручено виконання обов"язків заступника директора товариства. Неодноразово у товариства були відсутні кошти, у зв"язку з чим ОСОБА_1 допомагав підприємству, надавав свої кошти, які використовувалися в подальшому для виплати заробітної плати водіям, придбання паливно-мастильних матеріалів та запасних частин необхідних для обслуговування транспортних засобів. Він особисто бачив, як ОСОБА_1 вносив власні кошти на потреби товариства. Не заперечує факту родинних відносин з ОСОБА_1, який являється рідним братом його дружини.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні ствердив, що він працював водієм в ТОВ «Омега-Транс-УА» з 2005-2006 року, аж поки директор ОСОБА_5 не примусив його піти з роботи, тоді, коли йому залишалося п"ять місяців до пенсії. Коли директором був ОСОБА_1, гроші на підприємстві були, а при ОСОБА_5 товариство прийшло в занепад. Він так і казав працівникам: «Гроші питайте в Даниша». Як правило, водії приходили в касу з відомостями та білетами, які здавали в касу, гроші на бензин їм також давали з каси. Якщо не вистачало грошей, Даниш давав гроші в касу із яких водіям давали на солярку, мастила, тощо. Походження грошей йому невідомо.

Свідок ОСОБА_8, в судовому засіданні ствердив, що працював водієм у товаристві. Два-три роки назад звільнився, однак на сьогоднішній день, товариство боргує йому розрахункові кошти. поки директором був ОСОБА_1 перебоїв із зарплатою не було, із появою ОСОБА_5 зарплати взагалі не було, траплялося, що він відмовлявся їхати в рейс, оскільки не було пального, тоді ОСОБА_1 витягував із своєї кишені гроші, передавав їх касиру ОСОБА_9, які вона оприходувала і потім він за ці кошти розписувався та витрачав відповідно до потреби. Коли він питав зарплату у ОСОБА_5, той скеровував його до Даниша.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, установленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

З матеріалів справи, судом достовірно встановлено, що позивачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_2 не доведено факту надання відповідачу ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Омега-Транс-УА" поворотної фінансової допомоги у розмірі 169013,20 гривень. Зокрема, позивачем та його представником не доведено факту передання грошей ТзОВ "Омега-Транс-УА".

Суд не бере до уваги, як належний та допустимий доказ прибуткові касові ордери складені касиром ОСОБА_9 та підписані головним бухгалтером ОСОБА_10 за період 2011-2013 роки, в яких відображено суми отриманої відповідачем від позивача поворотної фінансової позики та часткове виконання відповідачем свого грошового боргу, виходячи з наступного.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.04.2015 року, яка набула законної сили 14.04.2015 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000966 від 17.09.2013 року у вчиненні кримінального правопорушення у відношенні обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.1 ст. 358 КК України закрито на підставі ст. 45 КК України у звязку з дійовим каяттям.

З даної ухвали вбачається, що ОСОБА_9, перебуваючи на посаді касира товариства з обмеженою відповідальністю "Омега-Транс-УА", здійснюючи відповідно до абзацу 1 розділу 2 "Завдання та обов'язки" посадової інструкції касира ТОВ "Омега-Транс-УА" операції, пов'язані з прийманням та видаванням готівкових грошових коштів у касу підприємства, у період з 05.08.2011 по 21.01.2013 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, складала та підписувала завідомо неправдиві фінансові документи прибуткові касові ордери і у такий спосіб начебто оприбутковувала в касу підприємства грошові кошти в якості тимчасової фінансової позики, нібито наданої директором цього підприємства ОСОБА_1, тоді як вказані кошти, насправді були виручкою підприємства, яку одержували водії автобусів маршруту "Рахів-Ужгород" за надані послуги з перевезення пасажирів та передавали ОСОБА_1, фактично в касу товариства не поступали. Загалом у такий спосіб ОСОБА_9 підроблено касові документи про начебто внесення ОСОБА_1 в касу товариства грошових коштів в якості тимчасових позик на загальну суму 150 356 гривень, що повністю не відповідало дійсності.

З метою надання законного вигляду здійснених ОСОБА_9 касових операцій та своїм неправомірним діянням остання складала завідомо неправдиві документи договори безпроцентних цільових позик між ОСОБА_1 як позикодавцем та ТзОВ "Омега-Транс-УА" як позичальником на загальну суму 107 656 грн. за період з 01.08.2011 по 31.12.2012 року.

У подальшому, вищевказані договори були підписані ОСОБА_1 як фізичною особою з однієї сторони та ним же від імені TзOB "Омега-Транс-УА" з іншої, а також скріплені печаткою товариства.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9, 12.01.2012 року незаконно відобразила в касовій книзі за вказаний день завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_1 начебто внесено в касу товариства грошові кошти в сумі 60950,00 гривень як тимчасову позику, хоча насправді вказані кошти в числі суми 114263,00 гривень були внесені в касу товариства іншим його учасником ОСОБА_5 для придбання рухомого складу автопарку товариства відповідно до договору безпроцентної цільової позики від 12.01.2012 року, укладеного між останнім та ТзОВ "Омега-Транс-УА".

Окрім того, ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.04.2015 року, яка набула законної сили 23.04.2015 року, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України - закрито, у з"язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК Укарїни.

З даної ухвали вбачається, що ОСОБА_10 в період з 05.08.2011 по 21.01.2013, перебуваючи на посаді головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю «Омега-Транс-УА», являючись службовою особою, яка відповідно до розділу 1 «Загальні положення» посадової інструкції головного бухгалтера ТОВ «Омега-Транс-УА» відносячись до працівників групи керівників, здійснюючи організаційно-розпорядчі функції, виконуючи обов'язки по забезпеченню ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні» товариства, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій в тому, знаючи, що ТОВ «Омега-Транс-УА» не укладало договорів тимчасових позик з ОСОБА_1 та останній не вносив до каси товариства готівкових коштів як тимчасових позик, надаючи офіційного статусу документам, підписала наступні завідомо неправдиві касові документи прибуткові касові ордери, складені касирем ОСОБА_9, про нібито внесення в касу ТзОВ «Омега-Транс-УА» «тимчасових позик» від ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14 відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає, що вина службових осіб ТзОВ «Омега-Транс-УА» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при складанні та підписуванні завідомо неправдивих документів про отримання ТзОВ «Омега-Транс-УА» від ОСОБА_1 тимчасових позик є доведеною і не підлягає розгляду в даному судовому процесі.

З вище наведеного, суд констатує, що ОСОБА_1 не укладав з ТзОВ «Омега-Транс-УА» договора позики у період з 05.08.2011 по 21.01.2013 роки, оскільки у відповідності до ст. 1046 ЦК України не передавав грошей ТзОВ «Омега-Транс-УА».

Інших доказів, які б підтверджували факт передачі ТзОВ «Омега-Транс-УА» грошових коштів на загальну суму 169013,20 гривень позивачем ОСОБА_1 та його представником не надано, не здобуто таких доказів і в процесі судового розгляду справи.

У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України).

В силу приписів статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Враховуючи вище наведене та зважаючи на обставини справи, ті докази, які були здобуті судом в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, оскільки ні позивач, ні його представник в ході судового розгляду справи не довели, жодними належними та допустимими доказами того, що позивач ОСОБА_1 передав з ТзОВ «Омега-Транс-УА» грошові кошти на загальну суму 169013,20 гривень. Докази на які вони посилаються є не належними, не достовірними та такими, що невідповідають дійсності. Натомість представником відповідача надано достатньо доказів того, що ТзОВ «Омега-Транс-УА» не отримувало від позивача вище вказаної суми грошей.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Омега - Транс - УА" про стягнення грошового боргу відмовити вцілому.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Бліщ О.Б.