Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"10" грудня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Хараджа О. О., при секретарі Сердюк Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову зазначив, що в період з 30 травня 2012 року по 13 липня 2015 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ «АзовЕлектроСталь». Починаючи з серпня 2014 року позивачу заробітна плата нараховувалась, але не виплачувалась. Фактично заробітна плата була виплачена після стягнення заборгованості з її виплати у примусовому порядку. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 травня 2015 року по справі №264/1729/15-ц була стягнута з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 18139,50 грн., компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 2544,99 грн., з утриманням ПрАТ «АзовЕлектроСталь» з цих сум передбачених законом податків і обовязкових платежів при їх виплаті та моральна шкода в розмірі 200 грн. Вказані суми були виплачені позивачу лише 25 вересня 2015 року, а заборгованість по заробітній платі за період з березня 2015 року по липень 2015 року у сумі 8310,86, стягнута відповідно до наказу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2015 року по справі №264/6031/15-ц були сплачені 28-29 вересня 2015 року. У звязку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 липня 2015 року по 27 вересня 2015 року у розмірі 16649,42 грн.

У ході судового розгляду позивач збільшив свої позовні вимоги, зазначивши, що внаслідок протиправних дій відповідача по невиплаті заробітної плати йому завдано моральну шкоду, розмір якої оцінює в 1000 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що заробітна плата була виплачена позивачу 29.09.2015 року. За період з 14.07.2015 року по 29.09.2015 року кількість робочих днів складає 53, а розмір середньоденної заробітної плати позивача 101,62 грн. згідно довідки бухгалтерії підприємства. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 5385,86 грн. В задоволені інших позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

У звязку із неявкою представника відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 30 травня 2012 року по 13 липня 2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Після цього його було звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с. 5-6).

За період роботи позивача йому нараховувалась заробітна плата.

Відповідно до Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 травня 2015 року у справі №264/1729/15-ц з ПрАТ «АзовЕлектроСталь» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 18139,50 грн., компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 2544,99 грн., з утриманням ПрАТ «АзовЕлектроСталь» з цих сум передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті та моральну шкоду в розмірі 200 грн. Рішення набрало законної сили 18 травня 2015 року (а.с. 10-12).

Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2015 року у справі №264/6031/15-ц з ПрАТ «АзовЕлектроСталь» на користь ОСОБА_1 стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з березня 2015 року по липень 2015 року в сумі 8310,86 грн. Судовий наказ набрав чинності 05 жовтня 2015 року (а.с. 13).

Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Ця ж норма пролонгована змістом частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці».

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було та згідно з платіжними дорученнями №№ 403, 404 від 25 вересня 2015 року, №20 від 28 вересня 2015 року, №14 від 29 вересня 2015 року, №1158 від 25 вересня 2015 року та листа №3505 від 18 листопада 2015 року за підписом головного бухгалтера ПрАТ «АзовЕлектроСталь», остаточний розрахунок із позивачем був проведений лише 29 вересня 2015 року, тобто з порушеннями передбачених законом строків розрахунків з працівником (а.с. 29).

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Такі ж правові позиції наведені в постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-39 цс11 та від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60 цс11.

У звязку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з дня, наступного за днем звільнення - 14 липня 2015 року, по день фактичного розрахунку - 29 вересня 2015 року.

При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного.

Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивачем був наданий до суду розрахунок середньоденної заробітної плати за останні два календарних місяці роботи, що передували дню звільнення. Згідно даних, зазначених позивачем, розмір його середньоденної заробітної плати становить 313,14 грн.

Відповідач надав суду довідку, видану головним бухгалтером ПрАТ «АзовЕлектроСталь», згідно якого середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 101,62 грн. (а.с. 28).

При цьому суд зазначає, що вказаний розрахунок зроблений відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», тому судом береться до уваги саме ця сума, як належно обґрунтована.

За даними представленого відповідачем графіку роботи №1 для працюючих у одну зміну з робочим днем тривалістю 8 годин 12 хвилин на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з 14 липня 2015 року по 29 вересня 2015 року складає 55 робочих днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 14 липня 2015 року по 29 вересня 2015 року складає 5589,10 грн. (55 днів х 101,62 грн.).

За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню, складає 5589,10 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем позивачу заробітної плати позивачу була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 1000,00 гривень є завищеним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав. Виходячи з розуміння загальнолюдських цінностей, жоден працівник не може залишатися байдужим до порушення роботодавцем його права на оплату праці, а тому суд погоджується з тим, що встановлені порушення трудових прав позивача повязані з певними душевними стражданнями і вважає, що 300 грн. є достатньою і справедливою компенсацією завданої йому моральної шкоди.

Крім того, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді мінімальних ставок судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги майнового характеру та 487,20 грн. за вимоги немайнового характеру, що разом складає 974,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 115, 117, 233, 237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5589,10 грн., з утриманням ПрАТ «АзовЕлектроСталь» з цих сум передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті, а також моральну шкоду в розмірі 300 грн., а всього 5889,10 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АзовЕлектроСталь» на користь держави судовий збір у розмірі 974,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Іллічівським районним судом м. Маріуполя за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. О. Хараджа