Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/2082/15-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 43 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим будинком,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2015 року,-

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона та ОСОБА_3 в рівних частках є співвласниками будинку № 72 по вулиці Черняхівського у місті Малині Житомирської області. У цьому будинку також зареєстровані її дочка ОСОБА_4 та онука ОСОБА_5 Вона та члени її сімї не можуть проживати у будинку, так як відповідач чинить перешкоди у користуванні ним, не зважаючи на наявність відповідного судового рішення про вселення та зобовязання останньої не чинити перешкод у користуванні житлом. Посилаючись на наведене, просила суд встановити порядок користування вищезгаданим житловим будинком, виділивши їй кімнату площею 19,4 кв.м., залишивши у загальному користуванні підсобні приміщення (сарай, літня кухня, гараж, туалет, криниця, огорожа) та прибудинкову територію, зобовязати ОСОБА_2 не порушувати визначений порядок користування житловим будинком.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

Зазначила, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про неможливість виділення сторонам окремих кімнат, які б забезпечували кожного члена сімї відповідною нормою житлової площі, та не врахував ту обставину, що ОСОБА_2 має у власності інший житловий будинок, який здає в оренду, а тому виділення останній у користування кімнати площею 6,1 кв.м. не порушить житлових прав відповідача. На її думку, суд також не взяв до уваги той факт, що вона з дочкою та онукою вимушені проживати у аварійному будинку, який розташований в м. Малині по вулиці Городищанській, 100 та іншого житла, крім спірного немає. Будинок №53 по вул. Кутузова в м. Малині, їй не належить, вона у ньому не зареєстрована і не проживає, а тому посилання ОСОБА_2 на наявність у неї цього житла і врахування цієї обставини судом вважає безпідставними.

Заслухавши доводи осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Установлено, що сторони є співвласниками домоволодіння № 72 по вул. Черняхівського в м. Малині Житомирської області в рівних частках (а.с. 7, 8, 14-16).

У цьому будинку, крім сторін, зареєстровані дочка та онука позивача, дочка та син відповідача (а.с. 23, 30, 34-36).

Житловий будинок № 72 по вул. Черняхівського в м. Малині Житомирської області (а.с. 9-13) складається із веранди площею 5,7 кв.м., кладової площею 3,6 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., кімнати площею 6,1 кв.м., кімнати площею 19,4 кв.м. Жила площа будинку становить 25,5 кв.м.

Згоди щодо порядку користування житлом сторони не дійшли.

Відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19.12.2013 року, яке набрало чинності 31.12.2013 року, частково задоволений позов ОСОБА_1 про вселення її у будинок та зобовязання ОСОБА_6 не чинити перешкоди позивачу у користуванні будинком. У задоволенні позову в частині поділу спірного будинку в натурі відмовлено у звязку з неможливістю такого поділу згідно висновку експерта.

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч.ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Враховуючи ідеальні частки кожного співвласника (12,75 кв.м.), які є рівними, розмір житлових кімнат (19,4 кв. м, 6,1 кв. м,), неможливість надання судом переваги одним співвласникам перед іншими, так як захист прав одних не може порушувати права інших, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наявність у сторін іншого житла у даному випадку не має правового значення для вирішення спору між ними, а тому посилання апелянта у цій частині є безпідставними.

Доводи ОСОБА_1 щодо порушення прав користування жилим приміщенням членів її сімї є також безпідставними, оскільки їх право користування жилим будинком є похідним від права володіння та користування власника.

Крім того, ухвалене судом рішення не позбавляє права позивача на вселення до спірного будинку та користування приміщеннями нарівні з іншим співвласником.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: