Ухвала

іменем україни

04 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що 21 січня 2011 року з вини водія ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ «СК «Універсальна», який керував автомобілем марки «AUDI-80», сталося зіткнення з автомобілем «FORD Mondeo 1/6 CLX», у якому він знаходився як пасажир, й внаслідок чого отримав тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до інвалідності.

Посилаючись на неправомірну відмову страховика у виплаті страхового відшкодування, ОСОБА_1 просив позов задовольнити та визнати дії відповідача неправомірними й стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на його користь 82 339 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 400 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ПАТ «СК «Універсальна» щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, що мав місце 21 січня 2011 року в селі Гать Берегівського району Закарпатської області.

Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 82 339 грн на відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням та 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2014 року зазначене рішення міськрайонного суду скасовано й позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 2 550 грн на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 21 січня 2011 року близько 20-00 години, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «AUDI-80», реєстраційний номер НОМЕР_1, на автошляху сполученням м. Берегово - м. Мукачево, порушив п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.10,2.3»б», 2.9»а», 8.1, 8.5.1, 10.1, 10.4, 11.2, 11.3, 12.2, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху, а саме не впевнився в безпеці маневру виконання повороту ліворуч, не надав перевагу зустрічному транспортному засобу - автомобілю марки «FORD Mondeo 1/6 CLX», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по своїй смузі, не зупинив свій транспортний засіб при наближенні перешкоди, не забезпечив необхідного бокового інтервалу між транспортними засобами під час роз'їзду, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «FORD Mondeo 1/6 CLX», реєстраційний номер НОМЕР_2, у якому, як пасажир, знаходився ОСОБА_3, який отримав тяжкі тілесні ушкодження, унаслідок яких його було визнано інвалідом 3 групи.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2, який вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2011 року засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі на чотири роки із позбавленням права керувати транспортним засобом на строк до трьох років.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна», згідно поліса № ВЕ/4084481 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії до 19 вересня 2011 року.

ПАТ «СК «Універсальна» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування через неузгодження із страховиком проведення лікування позивача в іноземній державі.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За правилами ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Пунктами 22.1, 22.3 ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Статтею 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземних державах, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено із страховиком чи МТСБУ.

Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов вірного по суті висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині відшкодування витрат на лікування, оскільки таке лікування позивача було здійснено в іноземній державі без погодження із страховиком.

Також є правильним висновок суду про те, що розмір морального відшкодування не може становити більше ніж 5% обов'язкового ліміту відповідальності страховика.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду немає, оскільки висновки суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 зроблені вірно.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко