Справа № 542/1544/15-ц
Провадження № 2о/542/99/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2015 року

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гавриленко Т.Г.,

при секретарі Янко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нові Санжари цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Малокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення її баби ОСОБА_2 померлою.

В обґрунтування заяви зазначає, що її баба ОСОБА_2 проживала до 2007 року в с. Лахни Новосанжарського району Полтавської області, тоді переїхала до с. Суворовське Сакського району Автономної Республіки Крим, де і померла 04.01.2015 року, свідоцтво про її смерть було видано органами РФ. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначене свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових наслідків, тому заявник інакше ніж у судовому порядку встановити факт смерті баби позбавлена можливості.

Заявник в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала.

Представник зацікавленої особи Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-24/240 від 27.11.2015 року про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 2, 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Державна реєстрація смерті проводиться державним органом реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5).

ОСОБА_2 з 05.10.1994 року по 14.09.2007 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Малокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-22/693 від 04.11.2015 року (а.с. 9).

Як вбачається з виданого 06.01.2015 року Євпаторійським міським відділом реєстрації актів цивільного стану департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим свідоцтва про смерть серії І-АЯ № 504548, ОСОБА_2 померла 04 січня 2015 року в с. Суворовське Сакського району Республіки Крим (а.с. 6).

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Таким чином, факт смерті 04.01.2015 року в с. Суворовське Сакського району Республіки Крим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, підтверджується наявними доказами; не зареєстрований в органах державної реєстрації актів цивільного стану України; встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як впливає на можливість отримання ним свідоцтва про смерть, тому достатні правові підстави для задоволення заяви та визнання ОСОБА_2 померлою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Малокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4 Російської Федерації,визнавши датою її смерті 04.01.2015 року та місцем смерті с. Суворовське Сакського району Республіки Крим.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3