Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, ОСОБА_4, третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Харківської міської ради, третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_4, третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є сином ОСОБА_5, який постійно проживав АДРЕСА_1 зі своєю бабусею ОСОБА_6, яка є власником 56/100 частини вказаного будинку. У 2001 році ОСОБА_6 померла. У 2003 році ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Зазначав, що він 20 березня 2009 року звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус йому відмовила у видачі свідоцтва про спадщину за відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. ОСОБА_3 указував на те, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є його прабабкою, оскільки ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_7, тобто його бабки, яка також померла. У ОСОБА_7. був син ОСОБА_5, його батько, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року Він, ОСОБА_3, є сином ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Виходячи з цих родинних зв'язків, ОСОБА_3 вважав, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 та, відповідно, ОСОБА_5

Позивач просив визнати факт прийняття спадщини після смерті своєї прабабки ОСОБА_6, визнати його єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на 56/100 частини домоволодіння з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, Харківської міської ради, третя особа - Восьма Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на 56/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2003 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 З 1997 року вони проживали в житловому будинку АДРЕСА_1, який на праві власності належав бабці її чоловіка ОСОБА_6 ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_6 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини і є спадкоємцем за законом. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Після його смерті вона є спадкоємицею першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, оскільки спадщину прийняла, проживала разом з чоловіком та не заявила про відмову від спадщини.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 56/100 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_4 скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8, Харківської міської ради, третя особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, з урахуванням доповнень до касаційної скарги, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також враховуючи те, що ОСОБА_5 - батько ОСОБА_3 не входив до кола першої черги спадкоємців за законом, оскільки згідно ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Упродовж шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_9 ніхто з спадкоємців за законом або заповітом спадщину не прийняв, а тому вона відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК України перейшла до держави. Тобто суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у визнанні права власності на 56/100 частин за ОСОБА_3 спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька за недоведеністю позовних вимог.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко