Справа № 161/7494/15-ц
Провадження № 2/161/2635/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гринь О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про відшкодування шкоди завданої неповерненням коштів з поточного рахунку.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про відшкодування шкоди завданої неповерненням коштів з поточного рахунку.

Свій позов мотивує тим, що згідно договорів банківських вкладів (депозитів) від 05.05.2014 року № 004-02502-050514, від 06.05.2014 року № 003-02501-065514, від 10.06.2014 року № 001-02581-100614 та договором від 25.04.2014 року № 005-02580-250414 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, укладених між ним та відповідачем, кошти депозитів, разом з нарахованими процентами за останній місяць, в день закінчення дії договорів банківських вкладів (депозитів), відповідачем були перераховані на поточний рахунок позивача 03.11.2014 року в сумі 88971,00 гривень та 08.12.2014 року в сумі 65232,00 гривень. Тобто, задовго до запровадження в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Заяви про видачу вказаних коштів готівкою в повному обсязі в день закінчення дії вищезазначених депозитних договорів позивач подав відповідачу за кілька днів до закінчення дії відповідних депозитних договорів.

Однак, кошти з поточного рахунку відповідача були видані тільки частково. Це завдало позивачу істотної моральної та матеріальної шкоди, оскільки позбавило його засобів для існування, порушило звичайний склад життя та завдало збитків, нервових стресів та страждань.

Просить суд стягнути з відповідача в його користь кошти з поточного рахунку в розмірі 37780,00 гривень, 25 % річних за фактичну кількість неправомірного користування грошовими коштами в сумі 5495,33 гривень, суму відповідно до індексу інфляції за невиконання грошового зобовязання в сумі 14784,63 гривень, 3 % річних від простроченої суми грошового зобовязання відповідно до ст.625 ЦК України в сумі 4236,39 гривень, пеню в розмірі 3 % вартості роботи (послуги) відповідно до частини пятої ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» в сумі 1005,48 гривень та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень.

В ході судового розгляду позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, з врахування якої просив суд зобовязати уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_4, виконавчу дирекцію фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнати ОСОБА_3 кредитором банку і включити в реєстр акцептованих вимог кредиторів банку суми коштів відповідно до рішення суду; стягнути з відповідача на його користь до введення тимчасової адміністрації банку 02 березня 2015 року

- 25 % річних (упущеної вигоди) за фактичну кількість днів неправомірного користування грошовими коштами в сумі 3 166 грн. 13 коп.

- сума відповідно до індексу інфляції за невиконання грошового зобовязання грудень 2014 по квітень 2015 14789 грн. 63 коп.

- 3% від простроченої суми грошового зобовязання ст. 625 ЦКУ у сумі 4 236 грн. 39 коп.

- пеню у розмірі 3 % річних вартості роботи (послуги) відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в сумі 545 грн. 13 коп.

- відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з підстав наведених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 В,М. було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у гривнях № 004-02502-100614 від 10.06.2014 року на суму 35 000,00 грн. строком до 07 грудня 2014 року, № 001-02581-100614 від 10.06.2014 року на суму 30 000,00 грн. строком до 07 грудня 2014 року, № 003-02501-060514 від 06.05.2014 року на суму 31 750,00 грн. строком до 02 листопада 2014 року, № 004-02502-050514 від 05.05.2014 року на суму 30 000,00 грн. строком до 01 листопада 2014 року та договору банківського вкладу «Лояльний» у гривнях № 002-02516-040814 від 04.08.2014 року на суму 24 477,00 грн. строком до 03 вересня 2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частиною 2 даної статті передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно пунктів 1.9 та 1.10 депозитів нараховані відсотки виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку залучення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії його договору у випадках передбачених цим договором та правилами, шляхом зарахування на власний поточний рахунок, відкритий на імя вкладника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 8205.

З матеріалів справи вбачається, що 08.12.2014 року та 03.11.2014 року по закінченню терміну дії договорів банківського вкладу ОСОБА_3 відповідно до умов Депозиту банком було здійснено перерахування вкладу та відсотків на поточний рахунок позивача (а.с. 7-9).

Таким чином ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі виконав свої зобовязання по вищенаведених депозитах, а саме прийняв грошові кошти від ОСОБА_3 в сумі 151 227,00 грн., розмістив їх на депозитних рахунках та протягом терміну дії вкладу нарахував відсотки, які вчасно зарахувались ОСОБА_3 на поточний рахунок та разом з сумою вкладу повернув останньому, шляхом перерахування на його власний поточний рахунок вказаний ним в депозитах.

Після перерахування банком коштів на поточний рахунок вкладника, зобовязання банку по поверненню вкладу та відсотків з депозитних рахунків вважаються виконаними в повному обсязі.

Після повернення ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 суми вкладу та нарахованих відсотків за депозитами на його поточний рахунок, між банком та ОСОБА_3 виникли правовідносини банківського рахунка, які регулюються укладеним між сторонами договором банківського рахунку, відповідно до норм глави 72 ЦК України «Банківський рахунок», ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та нормативно-правовими актами НБУ.

З матеріалів справи, а зокрема з виписки по рахунку клієнта вбачається, що з моменту закінчення терміну дії договорів депозитного вкладу та до моменту введення тимчасової адміністрації ОСОБА_3 мав можливість з певними обмеженнями (які передбачено Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», з якими позивач був ознайомлений) щоденно знімати певну суму.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює такі правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Відтак починаючи з 03.03.2015 року, часу введення тимчасової адміністрації, банк не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_3

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

З врахуванням вищенаведеного вимоги позивача про відшкодування упущеної вигоди, індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені не ґрунтується на вимогах спеціального закону, який регулює спірні правовідносини, а тому не можуть бути задоволені.

Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про відшкодування 10 000,00 грн. моральної шкоди також до задоволення не підлягає, оскільки банком належним чином та в повному обсязі виконані умові депозитних договорів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, ч. 3 ст. 209, ст. 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. 625, 626, 629, 1066, 1074 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про відшкодування шкоди завданої неповерненням коштів з поточного рахунку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М.Гринь