АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/788/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/508/15 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника апелянта Іванюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Заліщицького районного суду від 19 лютого 2015 року та додаткове рішення суду від 06 травня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ "Дельта Банк" (далі банк) звернувся до суду із зазначеним позовом та, уточнивши та змінивши під час розгляду справи у суді позовні вимоги, просив суд в рахунок погашення заборгованості, що складає 2868582 (два мільйони вісімсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн 88 коп за кредитним договором №0 від 27.09.2007 року, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2, звернути стягнення на наступні предмети іпотеки, шляхом їх продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження:

нежиле приміщення (магазин), загальною площею 106,3 кв.м., що знаходиться м.Заліщики по АДРЕСА_7;

офісне приміщення, загальною площею 109,9 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_8;

двокімнатну квартиру, загальною площею 174,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

трикімнатну квартиру, загальною площею 113,4 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2. Зупинити звернення стягнення на дану квартиру на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Позивач посилався, що 08.12.2011року між ним та ПАТ "Укрсиббанк" (правонаступником АКІБ "Укрсиббанк") було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених Договором АТ "Укрсиббанк" передало (відступило) АТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідачка ОСОБА_2 не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором №0 від 27.09.2007 року, укладеним між нею та АКІБ "Укрсиббанк", відповідно до якого вона отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 162000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,25% річних та кінцевим терміном повернення - 23.09.2016 року, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 06.10.2014 року у сумі в гривневому еквіваленті - 2868582 грн 88 коп. У зв'язку з чим банк просив звернути стягнення на вказані предмети іпотеки за договором іпотеки від 27.09.2007 року та договорами про внесення змін та доповнень до вказаного договору іпотеки від 14.01.2009 року та 23.10.2009 року, укладеними між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2

Рішенням Заліщицького районного суду від 19 лютого 2015 року змінений позов публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості, що складає 2868582 (два мільйони вісімсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дві) гривні 88 копійок за кредитним договором №0 від 27.09.2007 року, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 звернуто стягнення на предмети іпотеки шляхом їх продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження:

нежиле приміщення (магазин), загальною площею 106,3 кв.м., що знаходиться м.Заліщики по АДРЕСА_7;

офісне приміщення, загальною площею 109,9 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_8;

квартиру двохкімнатну, загальною площею 174,1 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки м.Заліщики АДРЕСА_1 Тернопільської області в користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", МФО 380236, ЄДРПОУ 54 (три тисячі шістсот чотири) гривні судового збору.

Додатковим рішенням Заліщицького районного суду від 06 травня 2015 року доповнено резолютивну частину судового рішення №597/788/14-ц від 19.02.2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, після 6-го абзацу абзацом 7-им наступного змісту: в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

ПАТ "ДельтаБанк" звернулось із апеляційною скаргою на рішення суду, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, трикімнатної квартири загальною площею 113,4 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_9 скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині у повному об'ємі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апелянт вказує на те, що ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", на який послався суд як на підставу відмови у позові у цій частині носить тимчасовий характер.

У решті рішення суду не оскаржувалось і підстав для його перегляду, виходячи з вимог ст.303 ЦПК України, у апеляційного суду немає.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в оскаржуваній частині, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру площею 113,4 кв.м., що знаходиться в м.Заліщики по АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив із того, що вказане нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальниці, іншого житла у неї немає, а тому звернення стягнення на нього не може бути проведене, відповідно до вимог Закону України Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте такий висновок суду суперечить вимогам закону.

Матеріалами справи підтверджується, що 27.09.2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0, згідно з яким остання отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 162000,00 доларів США, що еквівалентно 818100,00 гривень за курсом НБУ на день укладання договору.

27.09.2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №б/н, згідно з яким відповідачка передала в іпотеку будинок житловий чотирьохповерховий з підвалом, що знаходиться у м.Заліщики, АДРЕСА_10, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Відповідно до договору від 14.01.2009 року про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 27.09.2007 року ОСОБА_2 передала в іпотеку:

нежиле приміщення (магазин), що знаходиться у м.Заліщики по АДРЕСА_7;

офісне приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_8;

квартиру двокімнатну, загальною площею 174,1 кв.м., житловою площею 79,6 кв.м. що знаходиться в АДРЕСА_3.

квартиру трикімнатну, загальною площею 113,4 кв.м., житловою 74,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_4.

27.10.2009 року АКІБ "Укрсиббанк" змінив назву на Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк".

08.12.2011 року між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

АКІБ "Укрсиббанк" виконав свої зобов'язання згідно з кредитним договором та видав відповідачці ОСОБА_2 кредит в сумі 162000,00доларів США.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору передбачена сплата відсотків за користування кредитом в розмірі 12,25% річних, які можуть переглядатись відповідно до умов договору.

Пунктом 1.2 додаткової угоди від 23.10.2009 року до кредитного договору №0 передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 23.09.2016 року.

Відповідачка ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, чим порушує його умови. Станом на 06.10.2014 року вона заборгувала за кредитом 128992,75 доларів США, що становить 1670333,44 грн та 92535,71 доларів США відсотків за користування кредитом, що становить 1198249,44 грн., а на загальну суму заборгованості 2868582,88 грн.

З матеріалів справи вбачається, що квартира трикімнатна, загальною площею 113,4 кв.м., що знаходиться в м.Заліщики по АДРЕСА_2 та являється предметом іпотеки відповідачкою ОСОБА_2 використовується як постійне місце проживання, її площа не перевищує 140 м.кв., іншого житла у відповідачки немає.

Таким чином, предмет іпотеки використовується іпотекодавцем, як місце постійного проживання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу.

Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала свої зобов'язання за кредитним договором, позивач набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян - України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» який набрав чинності 07.06.2014 року протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами; резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Прийнятий Закон України " Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2015 року, суперечить ст. 22 Конституції України, оскільки значно звужує право позивача на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.56 ЗУ "Про заставу", у випадках, коли після укладення договору застави законодавством встановлено правила, які погіршують становище заставодавця та (або) заставодержателя, умови договору зберігають силу на весь строк його дії. Звідси випливає, що норми, встановлені у вищевказаному Законі, значно погіршують становище іпотекодержателя, а, відтак, ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не діє на відносини іпотеки згідно іпотечного договору та не є підставою для відмови в захисті порушеного права.

Колегія суддів прийшла до переконання, що висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині є необгрунтованими, а тому, у відповідності до ст. 309 ЦПК України, рішення суду в частині відмови у зверненні стягнення на спірний предмет іпотеки підлягає скасуванню.

У цій частині слід ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку, звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 113,4 кв.м., що знаходиться в м. Заліщики по АДРЕСА_2. Разом з тим, зазначити, що рішення суду в цій частині не підлягає виконанню у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Керуючись ст.ст.307, 309, 316, 319, 324; 325 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічого акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Заліщицького районного суду від 19 лютого 2015 року та додаткове рішення суду від 06 травня 2015 року скасувати в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 113,4 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_5.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у рахунок погашення заборгованості на суму 2868582 (два мільйони вісімсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дві) гривні 88 копійок, за кредитним договором №0 від 27.09.2007 року, укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2, звернути стягнення на трикімнатну квартиру загальною площею 113,4 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_6, та належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом його продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Зазначити, що рішення суду в цій частині не підлягає виконанню у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :

С.І. Дикун