Категорія 39Доповідач Пащенко Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Пащенко Л.В.

Суддів: Жданкіна В.В., Панасюка О.С.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міськоїради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_2звернулась в суд з позовом до Вінницької міськоїради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В заяві зазначала, що 26.10.1998 року померла її мати ОСОБА_3, за життя якої житловий будинок літера «А», що належав їй на праві приватної власності та розташований по вул. Тропініна,30 в м. Вінниці, був знесений і в 1991 році було побудовано новий житловий будинок, який згідно техпаспорту позначається літерою «Д».

Однак правовстановлюючі документи на новозбудований будинок матір, за своє життя, оформити не встигла, що унеможливлює їй-позивачу, як спадкоємцю, реалізувати в повному обсязі свої спадкові права, оскільки нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на новостворений будинок.

Тому позивач звернулась до суду і просила визнати за нею право власності на будинок №32 по вул. Тропініна в м. Вінниці в порядку спадкування за законом після смерті 26.10.1998 року ОСОБА_3.

Рішенням Вінницького міського суду від 24 листопада 2015 рокув задоволенні позовних вимог ОСОБА_2відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду, як постановлене з порушенням вимог закону скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позов повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення по слідуючих підставах.

Вирішуючи спір, суд встановив, що 26.10.1998 року померла ОСОБА_4 (копії свідоцтва про смерть-а.с.18). Спадкоємцем за законом і за заповітом після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_2, яка, згідно копії спадкової справи № 40/99 р. на майно померлої 26.10.1998 року ОСОБА_4 (а.с.83-90), зверталась до нотаріуса ще 29.01.1999 року із заявою про прийняття відповідної спадщини, при цьому заяв про прийняття спадщини від інших осіб матеріали згаданої спадкової справи не містять.

Згідно заповіту від 10.11.1980 року ОСОБА_4 заповіла своїй дочці ОСОБА_2 (а.с.7-9) житловий будинок по вул. Тропініна,30 в м. Вінниці (копія-а.с.89-90).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на праві особистої власності належав житловий будинок літ. «А», розташований по вул. Тропініна, 30 в м. Вінниця, який за життя спадкодавця був знесений і на відповідній земельній ділянці, право користування якою ОСОБА_4 набула правомірно, в 1991 році був збудований новий житловий будинок літера «Д», якому по вул. Тропініна присвоєний №32 (при цьому право власності і правовстановлюючі документи на знесений будинок не погашено) (а.с.6,10-12,13-16,17).

При розгляді справи суд звернув увагу на наявність розбіжностей у написанні по-батькові спадкодавця ОСОБА_4, а саме: в свідоцтві про право особистої власності на споруди №3970 від 20.01.1970 року, з урахуванням перекладу на українську мову, по-батькові зазначено «Мартьянівна» (а.с.6), в свідоцтві про смерть зазначено «Мартіянівна» (а.с.18), а в свідоцтві про народження позивача ОСОБА_2 зазначено «Маркіянівна» (а.с.7) і ці розбіжності не можуть бути усунуті при розгляді даної справи, оскільки потребує встановлення відповідного юридичного факту в порядку вимог Глави 6 Розділу ІV ЦПК України.

Як видно з постанови державного нотаріуса Другої Вінницької держнотконтори ОСОБА_5 №1129/02-31 від 17.07.2015року, ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок №30 по вул. Тропініна в м. Вінниці у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на відповідний новостворений житловий будинок (а.с.19). При цьому суд звернув увагу, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не на житловий будинок №32, а на житловий будинок №30 по вул. Тропініна в м. Вінниці.

Також судом встановлено, що в м. Вінниці по вул. Тропініна,32 знаходиться новостворений житловий будинок, який згідно технічної документації позначається літ. «Д», має два поверхи, загальною площею 148 кв.м., рік забудови якого зазначено 1991 року (а.с.13-16).

Стосовно зазначеного в технічній документації року забудови вказаного будинку, суд врахував те, що крім такого зазначення суду не було надано в підтвердження дійсних обставин року забудови жодних інших доказів, зокрема: різного роду документів про придбання будівельних матеріалів, тощо.

З огляду на зазначене, суд правильно визначив, що правовідносини щодо побудови спадкодавцем нового житлового будинку, який згідно технічної документації позначається літерою «Д», а також набуття спадкодавцем відповідного речового права відносно цього обєкту нерухомого майна, виникли під час дії Цивільного Кодексу УРСР (1963 року), який і підлягає до застосування разом з іншими нормативно-правовими актами, що діяли у відповідний період часу включно до кінця 1991 року.

Виходячи з вимог ст.ст.86,105 ЦК УРСР, норм Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР № б/н від 31.01.1966 року, яка була чинною до 13.12.1995 року, розяснень Пленумів Верховного Суду України в постанові №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» та в постанові №9 від 19.09.1975 року «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України», суд також встановив, що позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу того, що спадкодавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, яке діяло в період часу будівництва жилого будинку літ. «Д» по вул. Тропініна,32 в м. Вінниці, щодо наявності необхідних дозвільних документів, які б підтверджували виникнення у спадкодавця права власності на згаданий житловий будинок, а саме: дозвіл виконкому місцевої Ради депутатів трудящих на будівництво жилого будинку, акт прийняття будинку в експлуатацію, затверджений виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, або акт державної комісії про прийняття будинку та введення його в експлуатацію. Не надано суду і відповідного свідоцтва про право власності на імя спадкодавця, виданого на підставі відповідного рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих, якщо такий будинок будувався спадкодавцем взамін старого, що підлягав знесенню. Отже, немає достатньо правових підстав вважати, що відповідний житловий будинок був побудований спадкодавцем з додержанням вимог чинного на той час законодавства, а тому виходячи із наданих суду доказів, має всі ознаки самочинного будівництва, передбачені ст.105 ЦК УРСР.

Врахувавши вищевказані обставини та вимоги закону, суд дійшов вірного висновку про неможливість захисту прав та інтересів позивача у обраний нею спосіб захисту та про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, оскільки наявні обставини побудови спадкодавцем житлового будинку, розташованого по вул. Тропініна,32 в м. Вінниці, внаслідок самочинного будівництва, відтак цей будинок не є обєктом права особистої приватної власності, в результаті чого спадкодавець-Дробінко В.М. не набула відносно такого майна права особистої приватної власності, що, в свою чергу, унеможливлює спадкувати відповідне право власності спадкоємцем ОСОБА_2, так як неможливо спадкувати те, чого не існує.

При цьому, суд розяснив позивачу можливість захисту своїх прав та інтересів у інший спосіб, передбачений законом.

Таким чином, суд повно зясував обставини справи, перевірив доводи позивача, дав належну оцінку доказам та постановив рішення, яке відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Л.В. Пащенко

Судді: В.В. Жданкін

ОСОБА_6

З оригіналом вірно: /підпис/