Справа № 223/487/15-ц
Провадження № 2/223/192/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого-судді Жамбровського С.І., за участю секретаря судового засідання Соколової Л.М., представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою до відповідача ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» про стягнення моральної шкоди в зв'язку з професійним захворювання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він працював на підземних роботах за професією «гірник очисного вибою 5 розряду» у шахті «Південнодонбаська № 3» з 1989 року до 2010 року. При виконанні трудових обовязків в шахті він отримав професійне захворювання - деформуючий остеоартроз колінного суглоба. Висновком МСЕК від 07.11.2011 р. позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 40%. Внаслідок захворювань пошкоджено здоровя позивача, чим йому завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на свою користь моральну шкоду в сумі 40000 (сорок тисяч) грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду зазначив, що позивач дійсно працював на підприємстві відповідача, але моральна шкода це необхідний психічний стан, який потребує висновку спеціаліста в цій галузі, та розмір моральної шкоди не відповідає перенесеним стражданням.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, їх допустимість та належність, вважає що позов слід задовольнити частково з наступних підстав:

Позивач має третю групу інвалідності зі ступенем втрати працездатності в 40 відсотків у звязку з професійними захворюваннями з діагнозами: деформуючий остеоартроз колінного суглоба (а. с. 7 8).

Згідно трудової книжки позивач працював на ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» ДП «ДВЕК» на різних посадах х повним робочим днем під землею (а. с. 4 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоровя позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України.

Згідно з п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 40000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною і не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі безстрокові наслідки професійних захворювань, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, з урахуванням склавшоїся судової практики, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн. на користь держави.

На підставі вищевикладеного в ст. 1168 ЦК України, ст. 153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 88, 208 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВІРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», за адресою: 85670 Донецька область, м. Вугледар, р/р 0839 в УДКСУ Волноваського району, Донецької області, МФО 834016, та р/р 3 АТ «Райффайзенбанк Аваль», МФО 380805, , на користь ОСОБА_2, паспорт громадянина України ВС 979534, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в порядку відшкодування моральної шкоди 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відокремленого підрозділу «Шахта «Південнодонбаська №3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», адресою: 85670 Донецька область, м. Вугледар, р/р 0839 в УДКСУ Волноваського району, Донецької області, МФО 834016, та р/р 3 АТ «Райффайзенбанк Аваль», МФО 380805, , та Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», , на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського міського суду

Донецької області ОСОБА_3