АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження 22ц/774/1501/к/15 суддя Водоп'янов С.М.
Категорія - 48 (І) Суддя-доповідач - Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.

при секретарі: Чубіній А.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2. відповідача - ОСОБА_3, третя особа - Державного виконавеця Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ Філіна Вікторія Олегівна.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Державний виконавець Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ Філіна Вікторія Олегівна про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш як 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 09.10.2013 року до повноліття дітей, однак відповідач від сплати аліментів ухиляється у результаті чого утворилась заборгованість по аліментам, яка станом на 13.02.2014 року становить 5255, 04 грн., а тому вона просила стягнути з відповідача пеню за період з 09 жовтня 2013 року по 15 грудня 2014 року в сумі 20 061, 67 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 квітня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Державного виконавеця Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ Філіну В.О.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не враховано, що обов'язок відповідача щодо сплати аліментів виник з моменту набуття рішенням законної сили, крім того, державним виконавцем визначено розмір заборгованості по сплаті аліментів, який відповідачем не оскаржено.

Суд помилково дійшов висновку, що не пред'явлення виконавчого листа без поважних причин є підставою для звільнення відповідача від сплати пені, оскільки з позовом позивач звернулась через рік з моменту пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2013 року, з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходу/ відповідача в справі, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2013 року.

17 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась з заявою до Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ про прийняття на виконання виконавчого листа № 212/8985/13-ц 2/212/4167/13 виданого згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 24 грудня 2013 року.

18 квітня 2014 року постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за заявою ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.

З огляду на зміст заявлених вимог предметом доказування у справі є обставини, пов'язані із виконанням боржником свого обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, та щодо виконання рішення суду з щомісячної сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані докази правильності нарахування суми неустойки за прострочення ОСОБА_3 сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Крім того, необхідно враховувати, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить право на стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів в залежність від того, чи існувала така заборгованість на час звернення до суду з такою вимогою, чи від відкриття виконавчого провадження у справі, а також від виклику боржника до виконавчої служби і попередження його про наявність заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до довідки державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ Філіном В.О. сума нарахованих аліментів з 09.10.2013 року по 13.02.2014 року становить 5 255 грн. (а.с. 4), відповідно до іншої довідки наданої державним виконавцем сума нарахованих аліментів за вказаний період становить 2582 грн (а.с. 27).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач в позовні й заяві просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 пеню по аліментам за період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року, в сумі 20 064 грн., проте розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів складений позивачем за період з жовтня 2013 року по 15.12.2014 року (а.с.5)

Матеріали справи містять декілька довідок про заборгованість відповідача по сплаті аліментів, які складені державним виконавцем і які містять різні дані про розмір заборгованості, що позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити правильність наданого розрахунку позивачем.

Аналізуючи докази у справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.

Посилання суду першої інстанції, на звільнення відповідача від сплати пені з підстав непред'явлення позивачем без поважної причини виконавчого листа до виконання, є безпідставними, оскільки право стягнення неустойки, передбачене ст.. 196 СК України виникає з часу набуття рішенням законної сили та не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм ЗУ «Про виконавче провадження», тобто з моменту (часу) відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачем не оскаржував ся розрахунок заборгованості по сплаті аліментів наданий позивачем, спростовуються матеріалами справи та запереченнями наданими відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги, не є підставою для скасування законного рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Підстав для скасування судового рішення не встановлено. .

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: