АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1345/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Мазай Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру стягуваних аліментів,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу; ОСОБА_7, яка просила апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 у березні 2015 року звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7 про зміну розміру стягуваних аліментів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно виконавчого листа у справі №2-812-1/2005 від 11 лютого 2005 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів його доходів, щомісячно починаючи з 04 лютого 2005 року і до досягнення сином повноліття, його зобов'язано сплачувати аліменти.

Починаючи з 05 січня 2014 року, вказує ОСОБА_6, у нього відсутнє постійне місце роботи, а починаючи з 03 вересня 2014 року його призвано на військову службу під час мобілізації. З цього часу та по теперішній час, проходить військову службу в зоні проведення АТО.

До часу призову на військову службу із вказаної вище дати, він не мав постійного місця роботи, жив в основному за рахунок тимчасових поодиноких заробітків.

У той же самий час являючись безробітним, відділом ДВС Христинівського РУЮ, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» нарахування та стягнення з нього аліментів на користь відповідача здійснюється із розрахунку середньомісячної заробітної плати по Христинівському району, що, починаючи із січня 2015 року та по сьогоднішній день становить 698,00 грн. щомісячно.

Позивач зазначає, що аліментів в такому розмірі на утримання дитини на користь відповідачки він сплачувати не може, що призвело до утворення заборгованості,розмір якої станом на лютий 2015 року становить 9180,80 грн.

В зв'язку з відсутністю у нього постійного заробітку, вказує ОСОБА_6, погіршився його матеріальний стан та у даний час він не має можливості на придбання самих необхідних речей.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області із даним позовом та просив постановити судове рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_7, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити їх у твердій грошовій сумі 250,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з»ясування обставин, які, на думку апелянта, мають істотне значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті., просить рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року скасувати, ухваливши при цьому нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6, підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що на підставі виконавчого листа у справі №2-812-1/2005 від 11 лютого 2005 року, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів його доходів, щомісячно починаючи з 04 лютого 2005 року і до досягнення сином повноліття, ОСОБА_6 зобов'язано сплачувати аліменти.

Є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги зміну його матеріального становища.

Дійсно, згідно вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника, або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Наявність обставин, які б були підставою для зміни розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України.

Проте, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, яка зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з боку ОСОБА_6 на адресу суду не було надано будь-яких об'єктивних доказів зміни його матеріального, сімейного стану, погіршення стану здоров'я в порівнянні із тим, що існував на момент ухвалення Святошинським районним судом м. Києва рішення від 11 лютого 2005 року про стягнення аліментів у частці від заробітку/доходу/ батька дитини, у зв'язку із чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі.

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не прийняв до уваги ту обставину, що апелянт перебуває в зоні проведення АТО та не отримує у зв»язку із цим заробітну плату, оскільки такі твердження апелянта не підтверджуються зібраними по справі доказами, як не підтверджується і факт неотримання ОСОБА_6 грошового забезпечення під час проходження військової служби внаслідок мобілізації.

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в стягненні із нього аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі - 250 гривень, оскільки такі посилання апелянта не ґрунтуються на вимогах закону.

Виходячи із вимог ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі обумовлене наявністю певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), а необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі.

Доказів того, ОСОБА_6 не отримує грошового забезпечення суду не надано, як і не надано доказів для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі , а саме в розмірі 250 грн. щомісячно.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність передбачених законом передумов для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду та стягнення із ОСОБА_6 аліментів саме в твердій грошовій сумі.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зміну розміру стягуваних аліментів - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :