Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 420/454/15-ц
Провадження № 22ц/782/412/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого: Романченка В.О.

Суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.

при секретарі: Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, третя особа фізична особа підприємець ОСОБА_4, -

встановила:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (далі позивач) звернулося до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом дофінансових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі відповідачі), в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 012/304007/0172791 від 25 жовтня 2013 року в сумі 767114,66 грн. та судові витрати у розмірі 3654 грн.

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 25 жовтня 2013 року між сторонами в особі ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та третьою особою - фізичною особою підприємцем ОСОБА_4, у рамках Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/01-09-2/03/83, було укладено кредитний договір № 012/304007/0172791 за умовами якого банкнадав кредит у розмірі 720000 гривень зі сплатою 19 % річних на строк до 24 жовтня 2018 року, а позичальникзобовязався прийняти, належним чином використати й повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти, комісії та штрафні санкції, а також інші платежі згідно з умовами договору.

З метою забезпечення виконання зобовязань, взятих за кредитним договором, ПАТ «Райффайзен банк Аваль» того самого дня уклало договори поруки з фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 22.01.2015 сума боргу третьої особи перед позивачем склала 767114,66 грн.

Заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до фінансових поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором поруки відмовлено повністю.

Позивач ПАТ «Райффайзен банк Аваль» не погодився із таким рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення, оскільки вважав його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 012/304007/0172791 від 25 жовтня 2013 року в сумі 767114,66 грн. та судові витрати у розмірі 3654 грн.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді та пояснення учасників процесу, які зявились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах її доводів та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Заочне рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам законодавства.

Так, судом першої інстанції відповідно до матеріалів справи встановлено, що між сторонами в особі ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та третьою особою - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 25.10.2013 року було укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/01-09-2/03/83 (далі Генеральний договір).

Пунктом 1.1 Генерального договору зазначено, що відповідно до умов Генерального договору кредитор зобовязується здійснювати на користь позичальника кредитні операції у межах сум загального ліміту та сублімітів, передбачених п.п.1.2,1.3 Генерального договору, а позичальник зобовязаний виконати всі обовязки, що витікають зі змісту Кредитної операції, Генерального договору, Умов та Договорів, і повністю погасити заборгованість у межах строку кредитної операції відповідного виду.

В рамках Генерального договору з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 25.10.2013 року укладено кредитний договір №012/304007/0172791 (далі Договір).

Згідно умов Договору, позивач надав третій особі кредит у розмірі 720000 грн. з кінцевим терміном повернення 24.10.2018 року, а позичальник зобовязався здійснювати погашення кредиту частинами відповідно до графіку та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 19% річних.

Відповідно до п.2 Договору на взаємовідносини сторін за договором поширюються положення Генерального договору та Умов. Сторони зобовязуються дотримуватися умов Генерального договору та Умов проведення кредитних операцій , зокрема тих положень Умов, що регламентують умови надання кредитів.

Відповідно до п.7.1 Генерального договору позичальник зобовязаний виконати зобовязання за договорами (в т.ч. здійснити погашення основної заборгованості, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи, та інші платежі) в порядку, визначеному договорами не пізніше останнього дня строку дії ліміту відповідної кредитної операції, а зобовязання щодо сплати комісії за встановлення та обслуговування загального ліміту за Генеральним договором не пізніше останнього дня строку дії загального ліміту.

В забезпечення виконання зобовязань за Договором № 012/304007/0172791 від 25.10.2013 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладені Договір поруки, відповідно, № 39957/304007/304007 та № 39958/304007/304007.

Відповідно до пункту 2.1 зазначених договорів поруки відповідальність поручителя й боржника перед кредитором є солідарною.

Як свідчать матеріали справи, починаючи з липня 2014 року третя особа ОСОБА_4 зобовязання з погашення кредитної заборгованості та заборгованості по нарахованим процентам у встановлені договором терміни не виконує, що призвело до утворення простроченої заборгованості перед банком.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 22.01.2015 сума боргу третьої особи перед позивачем склала 767114,66 грн.

У звязку з тим, що третьою особою не виконуються зобовязання по сплаті коштів за кредитним договором, банк має намір достроково повернути частину кредиту, що залишилася, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, нараховані за неналежне виконання Кредитного договору, шляхом стягнення в судовому порядку загальної суми заборгованості за кредитом в розмірі 767114,66 грн. солідарно з фінансових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», спираючись на вказані обставини по справі та посилаючись на положення норм Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини щодо кредитного зобовязання та поруки в забезпечення вказаного зобовязання, а також на постанову ВСУ у справі № 6-185цс14 від 17.12.2014 року, виходив з того, що у випадках укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобовязання, між поручителями не виникає солідарної відповідальності між собою та прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права та прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення, тому колегія суддів погоджується з висновками суду.

Суд першої інстанції обгрунтовано послався на постанову Верховного Суду України у справі № 6-185цс14 від 17.12.2014 року, в якій зроблено правовий висновок, який є джерелом права, про те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості, згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України, відсутні.

При цьому, саме такі позовні вимоги містяться у позовній заяві Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», а саме про стягнення зфінансових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 012/304007/0172791 від 25 жовтня 2013 року в сумі 767114,66 грн.

Крім того, відповідно до рішення господарського суду Харківської області від 22 квітня 2015 року (справа № 922/1627/15, яке набрало законної сили) з боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 012/304007/0172791 від 25 жовтня 2013 року.

З вказаними висновками суду першої інстанції вважає за необхідне погодитись і судова колегія апеляційного суду, оскільки зроблені вони на підставі встановлених судом обставинах справи, всебічно, повно та обєктивно досліджених доказах, наданих сторонами, у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, та на підставі правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги позивача про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також про те, що суд не навів жодних пояснень, чому відмовив у стягненні кредитної заборгованості з обох поручителів, відповідно до позовних вимог, та з інших підстав є неспроможними.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором № 012/304007/0172791 від 25 жовтня 2013 року в сумі 767114,66 грн.на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» лише з ОСОБА_2 не можуть бути предметом апеляційного розгляду, оскільки предметом розгляду суду першої інстанції були вимоги про солідарне стягнення наявної заборгованості з фінансових поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Тобто, мають місце інщі вимоги, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Тому, відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» відхилити.

Заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: