АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2191/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2015 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 Еймен про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

18 червня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Шериф Еймен про розірвання шлюбу.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_6 повернуто позивачу у звязку з непідсудністю її Уманському міськрайонному суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_6 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на її невідповідність нормам процесуального права, та просить скасувати дану ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву у звязку з її непідсудністю Уманському міськрайонному суду Черкаської області, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач за адресою, вказаною позивачкою у позовній заяві, не проживає, виїхав до ОСОБА_8 Республіки та його місце перебування не відоме.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Черкаській області, Шериф Еймен зареєстрованим чи знятим з реєстрації не значиться (а.с. 2).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 12.01.2013 року громадянка України ОСОБА_9 та громадянин ОСОБА_8 Республіки ОСОБА_7 Еймен зареєстрували шлюб у ВДРАЦС по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (свідоцтво про шлюб І-СР № 093325, видане 12.01.2013 року).

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до ст.ст. 2, 414 ЦПК України повинні керуватися як нормами ЦПК України, так і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами міжнародних договорів.

У міжнародному праві категорія «Підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Отже, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів повязані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. ст. 75-77).

Ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначається правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно розяснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України.

Відповідно до ч. 10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Позивачка вказала у позовній заяві, що вони з відповідачем з січня 2013 року по вересень 2014 року проживали в м. Умань за її адресою проживання АДРЕСА_1. Дана адреса і є останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_7 та за вказаною адресою знаходиться майно сторін. Даний факт також підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованим у м. Умань.

Таким чином, відповідно до ч. 10 ст. 110 ЦПК України дана справа підсудна Уманському міськрайонного суду Черкаської області.

Крім того, згідно довідки № 8 від 19.01.2015 року ДП «Житлово-соціальне управління» приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Уманський тепличний комбінат» з позивачкою за вказаною адресою проживає та перебуває на утриманні її малолітня дочка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти.

Отже, оскільки у позивачки перебуває на утриманні малолітня дочка, вона також має право звернутись до суду за місцем свого проживання на підставі ч. 2 ст. 110 ЦПК України, тобто до Уманського міськрайонного суду.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції посилався на норми п. 3 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, згідно якої, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна суду.

Ст. 115 ЦПК України встановлено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

З наведеного вбачається, що суд, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі керувався положеннями ст. 109 ЦПК України, яка визначає загальну підсудність справ за місцезнаходженням відповідача.

Однак, суд не звернув уваги, що при вирішенні підсудності даної справи слід керуватися відповідними положеннями ст. 110 ЦПК України, а саме: ч. 10 та ч. 2 вказаної статті; ст.ст.2,414 ЦПК України; нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами міжнародних договорів.

Враховуючи наведене, позивачкою правомірно подано позовну заяву до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, а суд першої інстанції передчасно визначив, що дана справа не підсудна даному суду.

Колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що при вирішенні даної справи по суті позовних вимог слід також керуватись положеннями Договору між СРСР та ОСОБА_8 Республікою про правову допомогу у цивільних та кримінальних справах (1984р.), який на даний час є чинним.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу задовольняє, а ухвалу суду першої інстанції скасовує та направляє справу до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 липня 2015 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_6 до Шериф Еймен про розірвання шлюбу скасувати, а справу направити для вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :