У Х В А Л А

"17" серпня 2015 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дмитренко А. М. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, 3-я особа: Андрущенко /ОСОБА_1/ ОСОБА_2, про скасування постанови державного виконавця,-

В С ТА Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на виконанні у міському відділі ДВС перебуває виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 2-19731/2004 від 29.11.2004 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_3, постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 14.11.2014 року, також державним виконавцем винесено постанову про стягнення з нього заборгованості по аліментах в розмірі 18 173 грн. за період з листопада 2004 року, цю постанову позивач вважає незаконною, а тому просить скасувати постанову ВП № 44667148 від 14.11.2014 року державного виконавця міського відділу ДВС ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження було відкрито державним виконавцем міського відділу ДВС з приводу виконання виконавчого листа, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі про стягнення ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_3, згідно оскаржуваної постанови від 14.11.2014 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника для проведення щомісячного утримання аліментів та 25 % в рахунок боргу починаючи з 01.11.2014 року.

Згідно приписів ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

В п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

В даному випадку ОСОБА_1 оскаржує саме рішення державного виконавця і просить скасувати його, тобто, з такими вимогами він мав звертатися до суду зі скаргою у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а не з позовною заявою, оскільки жодних позовних вимог він не висуває.

Отже, дана заява була подана до суду з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

А тому позивачу необхідно було визначитися зі змістом своїх позовних вимог згідно вищенаведених правових норм.

За ухвалою суду від 06.08.2015 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, на які вказано в ухвалі.

В установлений строк позивачем подано до суду взагалі нову позовну заяву, в якій зазначено іншого відповідача, інших третіх осіб, позивачем не уточнено позовні вимоги в межах предмета спору /щодо розміру заборгованості по аліментах/, а висунуто зовсім інші позовні вимоги про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, тобто, пред»явлено новий позов з іншим предметом спору та з інших підстав.

Отже, недоліки позовної заяви позивачем не було усунено, а нову позовну заяву він мав право подати з додержанням загальних правил щодо пред»явлення позову.

За ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

За ч.2 вказаної вище статті, якщо позивач відповідно до ухвали суду не виконає вимоги, викладені у ст..ст.119 і 120 цього Кодексу, то заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

А тому керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, 3-я особа: Андрущенко /ОСОБА_1/ ОСОБА_2, про скасування постанови державного виконавця повернути позивачу разом з доданими до неї документами.

Роз»яснити, що нову позовну заяву може бути подано до суду з додержанням загальних правил щодо пред»явлення позову.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5