Справа № 344/7933/15-ц
Провадження № 2/344/3346/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що її з відповідачем сім`я фактично розпалась внаслідок постійних конфліктів та суперечок між сторонами. Тому позивачка просила суд розірвати шлюб та присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання двох їхніх дітей.

Позивачка подала суду заяву про розгляд спору без її участі, в якій позов підтримала, з підстав, що в ньому зазначені.

В судовому засіданні відповідач не визнав позов, усі його клопотання були спрямовані на відкладення судового засідання. Після оголошення перерви для надання відповідачу можливості подати свої заперечення проти позову та докази на їх обґрунтування, скористатись правовою допомогою, він не з`явився в судове засідання, не подав суду доказів поважності причин неявки в судове засідання, не надав пояснень чи заперечень та доказів на їх обґрунтування.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі, отже він реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідача було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення і спростування позову.

В судовому засіданні відповідачу було роз`яснено, встановлений процесуальним законом строк розгляду справ даної категорії.

Однак відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, не подав суду будь-яких клопотань та доказів на їх обґрунтування.

Відповідно до п. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб №143047 позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області 15/10/1999 року.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у сторін народились діти.

Відповідно до п. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином судом встановлено, що позов обґрунтовано належними правовими підставами в частині розірвання шлюбу, оскільки позивачка однозначно висловилась щодо підтримання позову про розірвання шлюбу та її небажання перебувати у шлюбі із відповідачем у зв`язку з їх конфліктами.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В прохальній частині позову позивачка просила суд про стягнення на її користь аліментів з відповідача на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Отже позивачка просила суд про присудження аліментів в розмірі 1/3 частини доходів на обох дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином відповідач зобов`язаний здійснювати утримання своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні відповідач надав пояснення про те, що він працює. Будь-яких заперечень проти розміру аліментів позивач суду не надав, доказів на підтримання заперечень проти позову відповідачем також не надано.

Однак відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 10 та п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити;

шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській області 15/10/1999 року, актовий запис №1314, розірвати;

стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;

аліменти стягувати з 04/06/2015 р. і до досягнення дітьми повноліття;

допустити негайне виконання рішення в частині стягнення одного щомісячного платежу аліментів на обох дітей;

юридичне місце проживання дітей сторін визначити місцем проживання їх матері.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський