У х в а л а

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кравцівка Агро», третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення загальних зборів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4, на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кравцівка Агро», третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення загальних зборів, посилаючись на те, що 08 грудня 2005 року він став одним із учасників та засновників ТОВ «Кравцівка Агро» шляхом внесення внеску в статутний фонд товариства загальною кількістю 33,33 % у сумі 200 тис. грн шляхом передачі власного рухомого майна.

14 вересня 2009 року він подав заяву, завірену Безм'ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області, про вихід зі складу учасників товариства та отримання належної йому частки в статутному фонді майна в натурі, тим самим підтвердив, що не має претензій до ТОВ «Кравцівка Агро» і до його учасників.

17 вересня 2009 року ним був підписаний протокол загальних зборів ТОВ «Кравцівка Агро» № 13, якими вирішено прийняти до розгляду заяви про вихід зі складу учасників його та ОСОБА_3 від 17 вересня 2009 року; вивести ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зі складу учасників ТОВ «Кравцівка Агро»; передати майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ‒ вклад до статутного фонду; затвердити зміни та доповнення до статуту ТОВ «Кравцівка Агро» та провести державну реєстрацію змін до установчих документів товариства.

18 вересня 2009 року ним подана аналогічна заява, яка була завірена нотаріусом.

У жовтні 2014 року він звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Кравцівка Агро» від 17 вересня 2009 року вказуючи про його недійсність, оскільки згідно зі ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» та п. 9.1 статуту товариства (в редакції від 21 березня 2007 року) ‒ вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Відповідно до п. 8.1 статуту товариства заява про вихід учасника-фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально і згідно з п. 8.2 статуту подається виконавчому органу товариства.

Його заява від 14 вересня 2009 року завірена Безм'ятежненською сільською радою Шевченківського району Харківської області, і згідно з п. 5 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» може бути прирівняна до нотаріальної, але згідно з п.3 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» заява про вихід учасника товариства повинна бути завірена нотаріально.

Оскільки його заява від 14 вересня 2009 року, на підставі якої 17 вересня 2009 року прийнято рішення про вихід його з членів товариства та передачу майна не була завірена нотаріально, а за поданою 18 вересня 2009 року нотаріально завіреною заявою рішення загальних зборів не приймалось, просив рішення загальних зборів учасників ТОВ «Кравцівка Агро» від 17 вересня 2009 року, оформлене протоколом № 13 щодо прийняття до розгляду заяв про вихід зі складу засновників ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 17 вересня 2009 року, передачі майна, затвердження змін та доповнень до статуту ТОВ «Кравцівка Агро» та проведення державної реєстрації змін до установчих документів, визнати недійсним та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 243,60 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 19 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 19 березня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватись поняттям корпоративних прав, визначеним ч. 1 ст. 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочність на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У п. 6, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» роз'яснено, що усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані із здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктивного складу учасників спору.

Отже скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що даний спір безпосередньо пов'язаний зі здійсненням корпоративних прав учасників товариства, і, відповідно, підсудний господарським судам.

Статтею 342 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при постановленні ухвали про закриття провадження у справі та в основному зводяться до незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун