У Х В А Л А

25 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю представника банку - Станкевича В.О.,

представника ОСОБА_3, - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Сарненського районного суду від 4 серпня 2014 року про роз»яснення рішення Сарненського районного суду від 9 квітня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про припинення зобов»язань, розірвання договору іпотеки та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про виділення частки померлої у праві спільної сумісної власності подружжя, визначення обсягу майна, що увійшло до складу спадщини та стягнення заборгованості за кредитним договором в межах вартості успадкованого майна, -.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду від 9 квітня 2013 року позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ "ПриватБанк" про припинення зобовязань, розірвання договору іпотеки задоволено. Визнано такими, що припинилися зобовязання ОСОБА_3 за договором іпотеки від 17 травня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3, за яким іпотекодавець передав іпотекодержателю предмети іпотеки - будинок з надвірними будівлями загальною площею 124,4 кв. м та земельну ділянку площею 0,1851 га по АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічного позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про виділення частки померлої у праві спільної сумісної власності подружжя, визначення обсягу майна, що увійшло до складу спадщини та стягнення заборгованості за кредитним договором в межах вартості успадкованого майна відмовлено.

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою в якій просив роз»яснити резолютивну частину рішення суду від 9 квітня 2013 року в частині того з якого саме часу зобов»язання за кредитним договором від 17 травня 2007 року № ROC0GA00000011 та договором іпотеки № ROC0GA00000011 від 17 травня 2007 року визнано такими, що припинились.

Ухвалою Сарненського районного суду від 4 серпня 2014 року заяву задоволено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, ПАТ КБ "Приватбанк" оскаржило її в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді заяви про роз»яснення рішення, а саме: суд розглянув заяву без повідомлення ПАТ КБ "Приватбанк", копію ухвали банку не направив. Також судом порушено вимоги щодо підстав роз»яснення рішення, закріплених в ст.221 ЦПК України. Суд проігнорував роз»яснення п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі», де зазначено, що роз»яснюючи рішення суд в свої ухвалі викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не

____________________________________________________________________________

№ 2/572/117/13 Суддя в 1-й інстанції Березень Ю.В.

Справа 22-ц/787/393/2015 Доповідач: Ковальчук Н.М.

були предметом розгляду. ОСОБА_3 в позовній заяві просив визнати припиненими зобов»язання за договором іпотеки, а суд у оскаржуваній ухвалі виклав резолютивну частину в новій редакції, додавши до припинення зобов»язань за договором іпотеки припинення зобов»язань за договором кредиту. З цих підстав просить скасувати ухвалу про роз»яснення рішення та відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

В ухвалі про роз»яснення рішення суд першої інстанції зазначив, що зобовязання за кредитним договором від 17 травня 2007 року № ROC0GA00000011, укладеним між ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі директора Сарненського відділення Рівненської філії та ОСОБА_5, та за договором іпотеки № ROC0GA00000011 від 17 травня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі директора Сарненського відділення Рівненської філії та ОСОБА_3, припинились з 29 жовтня 2008 року.

На думку колегії суддів оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.221 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті убачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення.

Така позиція міститься у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Як видно з позовної заяви ОСОБА_3 звернувся в суд з вимогами визнати такими, що припинились його зобов»язання, як іпотекодавця, за договором іпотеки № ROC0GA00000011 від 17 травня 2007 року та просив суд розірвати цей договір. Окрім цього, просив виключити запис на іпотечне майно з Державного реєстру іпотек про обтяження нерухомого майна. У відповідності до заявлених вимог суд ухвалив рішення від 9 квітня 2013 року, яке ОСОБА_3 просить роз»яснити, зазначивши в резолютивній частині рішення з якого часу припинились зобов»язання за кредитним договором.

На думку колегії суду, суд першої інстанції задовольняючи заяву про роз»яснення рішення та зазначивши у резолютивній частині ухвали з якого часу припинились зобов»язання за кредитним договором порушив вимоги статті 221 ЦПК України та не врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Оскільки рішення від 9 квітня 2013 року викладене у відповідності до вимог діючого процесуального законодавства, є чітким та зрозумілим, тому і підстави для його роз'яснення відсутні.

За наведених обставин ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ст. 312 ЦПК України із постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання про роз»яснення рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Сарненського районного суду від 4 серпня 2014 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз»яснення рішення Сарненського районного суду від 9 квітня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про припинення зобов»язань, розірвання договору іпотеки та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про виділення частки померлої у праві спільної сумісної власності подружжя, визначення обсягу майна, що увійшло до складу спадщини та стягнення заборгованості за кредитним договором в межах вартості успадкованого майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Григоренко М.П.

підпис Рожин Ю.М.

Згідно: суддя-доповідач Ковальчук Н.М.