АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 682/1330/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1696/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.,

при секретарі Шевчук Ю.Г.,

з участю представника відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об'єднання» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року комунальне підприємство «Славутське житлово-комунальне об'єднання» (далі - ЖКО) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги.

ЖКО зазначило, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. Разом з нею за даною адресою зареєстрований і проживає ОСОБА_3 Позивач надає ОСОБА_2 і ОСОБА_3 послуги з теплопостачання, натомість, останні не оплачують ці послуги у повному обсязі, внаслідок чого станом на 1 квітня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 710 грн. 57 коп.

За таких обставин ЖКО просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на свою користь 710 грн. 57 коп. заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що відповідачі не здійснювали плату за надані ЖКО житлово-комунальні послуги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник ЖКО і відповідач ОСОБА_3, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися. Представник ЖКО подав апеляційному суду письмове заперечення проти апеляційної скарги та заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши учасника процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. На правах члена сім'ї власника житлового приміщення в цій квартирі зареєстрований та проживає ОСОБА_3

ЖКО є підприємством комунальної власності, балансоутримувачем житлового будинку, в якому проживають відповідачі, та виконавцем послуг з теплопостачання.

Договір на надання цих послуг між сторонами не укладався.

У період з 1 травня 2009 року до 31 березня 2014 року ЖКО надавало ОСОБА_2, ОСОБА_3 послуги з теплопостачання, на оплату частини яких відповідачі одержали субсидію. Решту житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 і ОСОБА_3 оплатили у неповному розмірі, внаслідок чого станом на 1 квітня 2015 року виникла заборгованість у сумі 710 грн. 57 коп.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Статтею 67 ЖК України установлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) є різновидом житлово-комунальних послуг.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 1875-ІV).

Пунктами 1 і 5 частини 3 статті 20, пунктом 1 частини 2 статті 21 Закону № 1875-ІV визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону № 1875-ІV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до ч. 6 ст. 19 Закону України від 2 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не здійснювали плату за надані ЖКО житлово-комунальні послуги в повному обсязі, тому суд першої інстанції правомірно стягнув з них на користь позивача заборгованість із оплати за ці послуги.

На даний висновок суду не може вплинути та обставина, що між сторонами не був укладений договір на надання житлово-комунальних послуг.

Необхідність укладення такого договору передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовляються укласти з позивачем договір на надання послуг з теплопостачання, натомість, вони споживають ці послуги.

Отже, суд обґрунтовано виходив з того, що відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення з відповідачів заборгованості за фактично спожиті послуги.

В силу ст.ст. 64, 156 ЖК України власник житла та повнолітні члени його сім'ї спільно відповідають за зобов'язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого суд правомірно поклав на відповідачів солідарну відповідальність з погашення заборгованості за цими послугами.

Твердження ОСОБА_2 щодо спливу позовної давності не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Із положень ч.ч. 1, 5 ст. 261; ч. 1 ст. 264 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачі мали вносити на рахунок ЖКО плату за надані житлово-комунальні послуги періодичними щомісячними платежами, а саме не пізніше 15 числа місяця, що настає за розрахунковим. Отже, позовна давність за вимогами позивача про стягнення з них заборгованості за цими послугами повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Протягом 2009-2015 років ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вносили плату за спожиті послуги з теплопостачання. При цьому в деяких випадках вони сплачували кошти у більшому розмірі, ніж розмір місячного платежу, внаслідок чого ці кошти зараховувалися ЖКО на погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідачі вчинили дії, що свідчать про визнання ними свого боргу, тому перебіг позовної давності перервався та почався заново.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позовна давність не сплила.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Мацюк Ю.І. Категорія 45

Доповідач Ярмолюк О.І.