Справа № 758/1896/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Супрун Г. Б. ,

при секретарі Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у звязку з тим, що останній в квартирі не проживає з січня 2014 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила, що у звязку з необхідністю офіційного працевлаштування відповідача, зареєструвала його 11.07.2006 року у квартирі АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності. З 2006 року до грудня 2013 року проживала з ОСОБА_2 однією сімєю, без реєстрації шлюбу. На даний час місце проживання відповідача не відоме, оскільки з січня 2014 року за зазначеною адресою не проживає, визначив собі інше місце проживання в Російській Федерації.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.08.2001 року (а.с. 21).

Згідно довідки форми №3 від 11.02.2015 року № 167, виданої КП «Мостицький Подільського району міста Києва» у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1. Відповідача зареєстровано 11.07.2006 року (а.с. 22).

Факт не проживання відповідача у зазначеній квартирі з січня 2014 року, підтверджується Актом №179 від 29.05.2015 року, складеним ЖЕД 706 «Мостицький» (а.с. 38).

Свідок ОСОБА_4, яка є подругою позивача, пояснила, що 20 років товаришує з позивачем, часто буває в гостях у позивача, бачила що вона проживала з ОСОБА_2. З січня 2014 року ОСОБА_2 вже в квартирі жодного разу не бачила, його речей в квартирі немає. А зі слів позивача стало відомо, що він поїхав до Російської Федерації.

Свідок ОСОБА_5, який є однокласником позивача, пояснив, що вона проживала в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, вони товаришували сімями, разом з ОСОБА_2 займалися риболовством, також зустрічали Новий 2014 рік. Але з січня 2014 року відповідача не бачив жодного разу, зі слів позивача дізнався, що він поїхав додому до Краснодарського краю, Російської Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть.

Аналізуючи зазначене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, проте зареєстрований з 2006 року по теперішній час у вказаному житловому приміщенні, а позивач є власником даної квартири і сплачує кошти за житлово-комунальні послуги за відповідача, чим порушуються її права, тому суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.ст.8, 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, понесені судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун