РІШЕННЯ

Іменем України

14.12.2015 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Нетреба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання заповіту недійсним мотивуючи тим, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 05.05.1993року вказавши, що все майно, що буде належати їй на день смерті вона заповідає ОСОБА_1. 31.05.1995 року ОСОБА_3 склала заповіт відповідно до якого заповіла належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) в м.Львові Відповідачу ОСОБА_2. Зазначивши, що вона доглядала ОСОБА_3 до останніх днів життя та надавала як матеріальну, так і моральну підтримку, ОСОБА_3 надала їй на зберігання оригінали правовстановлюючих документів на квартиру та оригінал договору банківського вкладу. Тому вважає, що заповіт укладений під впливом помилки.

Відповідачка проти первинноо позову заперечила та подала до суду зустрічний позов про розподіл спадкового майна згідно заповітів від 05.05.1993року та 31.05.1995 року. При цьому, визнати за нею ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на банківський вклад з відсотками у ПАТ УкрСиббанк згідно договору банківського вкладу №5500 від 27.08.2013року. Справу просить слухати у її відсутності на підставі наданих матеріалів.

ОСОБА_1 подала до суду заяву , в якій справу просить слухати у її відсутності, проти заочного розляду справи не заперечує.

Судом встановлено, що з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення, у задоволенні первісного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла 31грудня 2014року , про що 02 січня 2015року складено відповідний актовий запис №6 Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири по вул.Ген.Чупринки, 108/4 та з банківського вкладу на суму 17000грн. та відсотків по договору банківського вкладу №5500 від 27.08.2013року.

ОСОБА_3 склала наступні заповіти: 05.05.1993року заповіт зідно якого заповіла ОСОБА_1 все майно, що буде належати їй на день смерті де б воно не було та з чого б воно не складалось і на що вона законом матиме право; 31.05.1995 року ОСОБА_3 склала заповіт відповідно до якого заповіла належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) в м.Львові ОСОБА_2. Заповіти оформленні та завіренні належним чином, іншого волевиявлення ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині , в якій він йому суперечить.

Згідно ст.1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку на випадок смерті, склавши заповіт або зробивши відповідальне розпорядження банку. Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Покликання позивача про те, що другий у часі заповіт укладений під впливом помилки не знайшли свого підтвердження в суді, позивачем не надано доказів про підтвердження такого.

Так, ч.3 ст.1254 ЦК України передбачено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед тим.

Оскільки сторонами в позовних заявах вказано, що оригінали правовстановлюючих документів на квартиру та договір банківського вкладу №5500 від 27.08.2013року знаходяться у ОСОБА_1, суд при вирішенні спору виходить з наступного.

Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013року №24-753/0/4-13 видано Лист в якому розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК України та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Відтак, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на банківський вклад з відсотками у ПАТ УкрСиббанк згідно договору банківського вкладу №5500 від 27.08.2013року.

Керуючись ст.ст.1223, 1228, 1254 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,

88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на банківський вклад з відсотками у ПАТ УкрСиббанк згідно договору банківського вкладу №5500 від 27.08.2013року.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Мартьянова С.М.