РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 грудня 2015 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лященка О.В.,

за участю секретаря Шафатинської О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить припинити право власності останнього на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 та визнати право власності на цю частку нерухомого майна за нею після сплати компенсації її вартості відповідачу.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебували у шлюбі з січня 1984 року, який у вересні 2011 року був розірваний. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4. У 2008 році відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" їхньою сім"єю з чотирьох осіб приватизовано квартиру АДРЕСА_1. 20.12.2012 року рішенням Володимир-Волинського міського суду кожному зі співвласників квартири, що перебувала у спільній сумісній власності, виділено по 1/4 частини вказаної квартири. 09.08.2013 року було укладено договір дарування, відповідно до якого дочка та син подарували їй належні їм на праві приватної власності 2/4 частки квартири. Таким чином, їй на праві приватної власності стало належати 3/4 частини квартири АДРЕСА_2. Відповідачу належить 1/4 частина вказаної квартири. Дана квартира належить їм на праві спільної часткової власності, складається з двох кімнат житловою площею 25,9 кв.м. Загальна площа квартири складає 49,0 кв.м.

Вона постійно проживала і проживає у цій квартирі. Відповідач фактично не проживає за даною адресою більше 12 років. Він залишив сім"ю і ще задовго до розірвання шлюбу переїхав у Чехію, де проживає і зараз. Там вдруге одружився, має іншу сім"ю, має роботу. Наміру повертатися у спірну квартиру на постійне смісце проживання він не має. Участі в утриманні квартири відповідач не несе. Під час розгляду судом справи про розірвання шлюбу відповідач обіцяв знятися з реєстрації у даній квартирі, однак не зробив цього. Спільне проживання та користування нерухомим майном є неможливим, частка відповідача є незначною та не може бути виділена в натурі, відповідач має постійне місце проживання, не пов'язане із спірним майном, а тому просить припинити право власності відповідача на частку в спільному майні на підставі ст. 365 ЦК України.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала повністю з підстав вище вказаних, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 для участі у розгляді справи повторно не з»явився, будучи належним чином повідомлений про явку до суду за місцем фактичного проживання, а тому, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про підставність і обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення.

Як вбачається з висновку про вартість об"єкта оцінки, квартира АДРЕСА_3 складається з двох кімнат, має загальну площу 49,0 м.кв., житлову площу 25,9 м.кв. Також з даного висновку вбачається, що вартість 1/4 частки даної квартири складає 22618,00 грн.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № 184, виданого 22.04.2008 року, квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності.

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.12.2012 року кожному зі співвласників квартири, що перебувала у спільній сумісній власності, виділено по 1/4 частини вказаної квартири.

Як вбачається з договору дарування квартири, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подарували позивачці ОСОБА_1 2/4 частки даної квартири.

З копії рішенн Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29.07.2011 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81ск11 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому за змістом ст. 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не вимагається, позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду.

Як встановлено судом, відповідачу належить 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_3.

Згідно висновку про вартість об"єкта оцінки на частку відповідача приходиться 12,25 кв.м. загальної площі квартири, а житлової лише 6,48 кв.м. Отже, часка відповідача є незначною, оскільки є в три рази мешою, аніж частка, яка належить позивачці. Також частка відповідача не може бути виділена в натурі, а квартитра не може бути поділена між ними, як співвласниками, відповідно до розмірів належних часток.

Вирішуючи питання про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику у разі припинення права власності на частку в спірному майні, суд виходить з наступного:

Відповідач за даною адресою не проживає понад 12 років, не бере участі в утриманні квартири, не цікавиться її станом, має інше постійне місце проживання за кордоном.

Таким чином, відповідач не ставиться до спірного помешкання як до єдиного місця проживання, забезпечений житлом, яке є для нього постійним місцем проживання.

За вказаних обставин, припинення права власності відповідача на 1/4 квартири АДРЕСА_3 не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Дійсна вартість частки, на яку припиняється право власності, становить 22618,00 грн.

Згідно квитанції № 24 від 24.12.2015 року позивачем внесено на депозитний рахунок Територіального упраління Державної судової адміністрації України у Волинській області вартість частки в розмірі 22618,00 грн.

Таким чином, враховуючи виконання позивачем обов'язку щодо внесення вартості частки на депозитний рахунок суду, суд вважає можливим припинити право власності відповідача на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 на підставі ст. 365 ЦК України, як на незначну частку, яка не може бути виділена в натурі.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215,224-226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст .358, 365 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_4 в сумі 22618 (двадцять дві тисячі шістсот вісімнадцять) гривень, які знаходяться на депозитному рахунку № 0983 Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, код отримувача 26276277, платник ОСОБА_1, призначення платежу: внесення коштів у вигляді застави згідно постанови, компенсація ОСОБА_2 за припинення права власності (квитанція №24 від 24.12.2015 року).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 487 грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а відповідачем шляхом подачі письмової заяви про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до Володимир-Волинського міського суду Волинської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням протягом трьох днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:/-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_7