Номер справи 220/2025/15-ц
Номер провадження № 2/220/718/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді - Пономарьова О.П.;

при секретарі - Черновал І.В.

розглянувши в судовому засіданні, в залі суду смт. Велика Новосілка Донецької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопетриківської сільської ради, Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок, в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду, з позовною заявою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, після смерті ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його батько, ОСОБА_2, мешкав за адресою: вул Набережна, б. 210, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, який 30.01.2012 року помер, про що був зроблений відповідний актовий запис і видано свідоцтво про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що йому належало на праві приватної власності і яке знаходиться за адресою: вул. Набережна, 210, с. Новопетриківка Великоновосілківського району Донецької області.

На момент смерті батька позивач проживав разом з ним.

Батьком, за життя був складений заповіт, згідно якого він заповів позивачеві все нерухоме майно, яке належало батькові на день смерті.

В листопаді 2015 року позивач звернувся до КП Великоновосілківське РБТІ, з заявою про проведення технічної інвентаризації домоволодіння, яке належало ОСОБА_2, в результаті чого була проведена технічна інвентаризація та виготовлено технічний паспорт на вищезазначений житловий будинок.

В квітні поточного року, звернувшись до державної нотаріальної контори, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно.

У звязку з вищезазначеним, позивачу було запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на домоволодіння.

Але позивач вказує, що згідно технічного паспорту вищезазначений житловий будинок побудовано в 1970 році, тому згідно вимог норм законодавства, яке діяло на момент будівництва та закінчення будівельних робіт, вказаний будинок не підлягає введенню в експлуатацію та реєстрації прав власності власником.

Відповідачем у справі позивач вказує Новопетриківську сільську раду, тому що в разі неприйняття ним спадщини, яка залишилась після батька, вона може бути визнана відумерлою, за заявою сільської ради і передана у власність територіальної громади.

В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. На позові наполягав.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно свідоцтва Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, від 18.09.1969 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул Набережна, б. 210, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, належить, на праві приватної власності, ОСОБА_2І.(а.с. 14-19).

Заповітом від 25.11.2011 року, зареєстрованим в реєстрі за № 153 та посвідченого виконкомом Новопетриківської сільської ради, на випадок своєї смерті, ОСОБА_2 заповів належний йому будинок, розташований по вул Набережна, б. 210, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 8).

Судом встановлено, що ОСОБА_2, помер 30.01.2012 року в с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії І-НО № 611117, виданим виконкомом Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області (а.с. 7)

Після смерті ОСОБА_2І відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність».

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як - Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», яка передбачає підстави виникнення права власності, праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок спадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла на час завершення будівництва спірного майна, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації.

Таким чином, право власності на спірне домоволодіння набуте і оформлене у передбаченому законодавством, яке діяло на час завершення будівництва, порядку, в звязку з чим суд визнає за померлим ОСОБА_2, право власності на домобудівлю з господарчими побудовами.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, а у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є дієздатною особою.

Стаття 1235 передбачає призначення спадкоємцями одну, або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У судовому засіданні оглядом заповіту встановлено, що ОСОБА_2, заповів ОСОБА_1, належне йому майно, а саме домоволодіння, що посвідчено посадовою особою Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області.

При таких умовах, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, в порядку спадкування за заповітом, після смерті заповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 174, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216-1220, 1234,1235, 1251 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новопетриківської сільської ради, Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька, на житловий будинок, загальною площею 74,6 кв.м, з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Набережна, б. 210, с. Новопетриківка, Великоновосілківського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Пономарьов О.П.