Справа № 754/5993/15-ц
Номер провадження 2/585/786/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді Євлах О.О., з участю секретаря Дмитренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ромни Сумської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на оформлення документів для виїзду закордон та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька та інше,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про надання неповнолітньому ОСОБА_2 Д.С.16.01.2006 року народження, дозволу на виїзд останнього за межі України до країн Туреччини, Туніса, Єгипту, Хорватії, Болгарії, Польщі, Німеччини в період з 01.06.2015 р. до 31.08.2017 р та дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття та допустити негайне виконання рішення суду, мотивуючи тим, що з 23.07.2005р. по 20.06.2011р. була у шлюбі з відповідачем, мають сина ОСОБА_3, 16.01.2006р.н. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею, вона утримує дитину і піклується про його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров»я дитини, без жодних вагомих аргументів не дає згоди на виїзд останнього за межі України. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам сина та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток його особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. Просила позов задовольнити.

04.08.2015 року, через канцелярію суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої, позивач, з посилання на ст.154ч.2 СК України та ст.313 ЦК України, просила суд надати неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на виїзд за кордон в період 2016 року на строк не більше двох місяців, в період 2017 року не більше двох місяців, в період 2018 року не більше двох місяців, без дозволу та супроводу батька дитини ОСОБА_2 та дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України та допустити негайне виконання рішення суду (а.с.56).

В судове засідання позивач ОСОБА_1В не зявилась, суду надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.57)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відомості про причини неявки відповідача суд не має. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Так, за положенням ст. 3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 з 23.07.2005р. по 20.06.2011р. були у шлюбі, мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,6).

Позивачка просить надати їй дозвіл виїзд малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України у період 2016 року на строк не більше двох місяців, в період 2017 року на строк не більше двох місяців, в період 2018 року на строк не більше двох місяців, без дозволу та супроводу батька дитини ОСОБА_2 та дозволити ОСОБА_1 або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_2, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 мотивуючи тим, що дитина за станом здоров»я потребує оздоровлення в умовах морського клімату, що виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду та культурному розвитку останньої.

Із копії консультативного висновку Київської міської дитячої клінічної лікарні №1 від 20.07.2006 року, видно, що дитина ОСОБА_3 в минулому хворів, у звязку з чим оглядався урологом і була виявлена хвороба почок (а.с. 20).

Із копії нотаріально посвідченої заяви вбачається, що в 2014 році батько надавав дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 до Туреччини у період з 15 липня 2014 року по 15 серпня 2014 року (а.с.26).

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р. №231 (зі змінами).

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, а також мети виїзду, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Вищевказані вимоги закону дають підстави для висновку, що законодавцем надано право суду приймати рішення щодо виїзду дитини за кордон при умові строкової конкретно визначеної поїздки з зазначенням країни та часу перебування, та відмови одного з батьків у надані згоди на цей виїзд.

Окрім цього, вирішуючи питання надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, який не проживає разом з нею, суд повинен враховувати заперечення батька дитини, з яким дитина не проживає та з'ясовувати обґрунтованість цих заперечень.

Твердження, позивача про те, що дозвіл на виїзд дитини за кордон здійснюється в інтересах останньої та з метою оздоровлення, бо дитина у 2006 році оглядалася лікарем урологом і була виявлена хвороба почок, а також часто хворіє різними захворюваннями і є необхідність у відвіданні морської кліматичної зони саме за кордоном, суд бере до уваги, однак з урахуванням того, що вона не подала, а в суді не здобуто доказів про те, в яку країну і на який час вона хоче виїхати з дитиною без згоди і супроводу відповідача, чи буде там дитині безпечно і створено умови для нормального перебування, що такий виїзд не порушить прав відповідача на спілкування з сином та на участь у його вихованні, розцінює, як такі що не можуть слугувати підставою до задоволення позову.

Надання дозволу на неодноразові виїзди дитини без згоди батька за кордон, як про це просить позивачка, суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, і фактично позбавляють відповідача можливості брати участь у вихованні сина та можливості спілкування з ним.

Більше того, надання судом дозволу на майбутнє на багаторазові виїзди дитини за кордон в кілька країн світу без згоди одного із батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування, як про це просить позивачка суперечить положенням чинного законодавства.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не надано, а в суді не здобуто доказів на підтвердження необхідності надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього за кордон у її супроводі чи її офіційного представника, без згоди та супроводу відповідача, в яких було б зазначену країну, в яку дозволяється виїзд дитини і конкретний часовий проміжок перебування в іноземній державі, умови перебування дитини за кордоном, суд немає правових підстав для задоволення її позову і в задоволенні такого відмовляє.

Ураховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на оформлення документів для виїзду закордон та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька у період 2016 року на строк не більше двох місяців, в період 2017 року не строк більше двох місяців, в період 2018 року на строк не більше двох місяців відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Роменського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_5