Номер провадження: 22-ц/785/317/15
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартир,-

встановила:

У жовтні 2010 року позивачка (уточнюючи свої позовні вимоги) звернулася до суду з зазначеним позовом та просила зобов'язати відповідача відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду, завданої внаслідок залиття квартири.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, де вона й проживає, а відповідач проживає поверхом вище у квартирі НОМЕР_1

29 червня 2010 року з вини відповідача її квартиру було затоплено. Внаслідок залиття квартири їй була спричинена матеріальна шкода у розмірі 5303 грн., яку позивачка просила стягнути у судовому порядку. Також позивачка просила стягнути витрати на проведення експертизи у сумі 2000 грн..

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, матеріальну шкоду у розмірі 5303 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на проведення експертизи у сумі 2000 грн..

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави суму недоплаченого судового збору у сумі 80,60 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 120 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивачки відбулося з вини відповідача, що спричинило їй матеріальну шкоду, яку ОСОБА_3 повинен відшкодувати.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що позивачка ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 21.05.2008 року (а.с.35). Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 яка знаходиться поверхом вище, що підтверджується довідкою ОСББ "Буджакська 3/2" від 10.6.2011 року за № 14 (а.с.83).

29 червня 2010 року квартира позивачки була затоплена.

30.06.2010 року комісією КП "УКГ смт. Сергіївка" була обстежена квартира позивачки та складений акт № 352, з якого вбачається, що при обстеженні квартири було виявлено: мокру стелю у ванній кімнаті, у кімнаті замоклу стелю та відклеєні шпалери, замоклу стелю у коридорі та відклеєні шпалери. Причиною замокання є протікання у квартирі НОМЕР_1 трійника розводки водопроводу (а.с.5).

Відповідно до висновку про незалежну експертну оцінку ринкової вартості ремонтно-відновлюваних робіт та матеріальної шкоди квартир № 34 від 07.07.2010 року, складеному ФЛП ОСОБА_5 (а.с.11-28), причиною затоплення є протікання трійника розводки водопроводу у квартирі АДРЕСА_2 Вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 5836 грн..

Крім того, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 жовтня 2012 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с.204-205).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 19/04 від 16 серпня 2013 року, виконаного МПП "ЭКС" (а.с.217-235), причиною затоплення, яке мало місце 29.06.2010 року, є протікання трійника розводки водопроводу у квартирі, що належить ОСОБА_3. Вартість відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_1 в результаті її затоплення складає 5303 грн..

У статті 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, але власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власність зобов'язує.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооператив, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України шкода, що заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду, у повному обсязі.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач повинен нести відповідальність за заподіяння шкоди позивачці.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дію і негативними наслідками.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що залиття квартири позивачки сталося не з його вини, а через природні опади, які мали місце у той час, оскільки зазначене спростовується довідкою Українського гідрометеорологічного центру від 19.09.2012 року за № 01-20/2084 (а.с.214).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неприйняття до уваги показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що причиною затоплення є протікання труби у коридорі, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та висновком судової будівельно-технічної експертизи № 19/04 від 16 серпня 2013 року, яка підтверджує факт залиття квартири саме відповідачем.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції цілком правомірно стягнув з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 5303 грн. та витрати на проведення експертизи у сумі 2000 грн..

Що стосується стягнення з ОСОБА_3 витрат за оплату проведення експертизи у розмірі 2000 грн., колегія суддів також погоджується, оскільки відповідно до квитанції до прибутково касового ордеру № 51 від 31.05.2013 року вартість проведення судової будівельно-технічної експертизи складає 2000 грн. (а.с.241) та це є реальними збитками позивача, які відповідно до ст. 22 ЦК України також підлягають відшкодуванню.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши усі матеріали справи, ухвалив обґрунтоване, законне рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

П.М. Черевко