Справа № 466/4777/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої судді Глинської Д.Б.

при секретарі Чичерській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради про встановлення факту, визнання права на спадщину, -

у с т а н о в и в:

25 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Львівської міської ради про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 однією сімєю в період із 01.01.2005 року до 20.11.2014 року та визнати за ОСОБА_1 право на спадщину після смерті ОСОБА_2, яка померла 20.11.2014 року: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 38,4 кв.м. та житловою площею 25,7 кв.м., та комори в підвалі площею 12,1 кв.м., що відноситься до даної квартири.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що за адресою вул. Джерельна 39/5 в м. Львові проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та її сестра ОСОБА_3 Позивачка ОСОБА_1 була сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та за роки проживання по-сусідству між ними склалися теплі, дружні відносини, вони постійно підтримували стосунки, спілкувалися, разом відзначали дні народження, інші свята. З 2005 року стан здоровя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погіршився. У звязку з чим, сестри ОСОБА_3 запропонували їй, позивачці ОСОБА_1, проживати разом із ними у їхній квартирі, щоб дбати та опікуватися ними, на що позивачка погодилася. На протязі майже 10 років позивачка проживала з ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

09 липня 2013 р. померла ОСОБА_3 а 20 листопада 2014 року померла ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина: двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 й приналежна до квартири комора в підвалі площею 12,1 кв.м., котра належала ОСОБА_2 на праві приватної власності

Оскільки з 2005 р. вона, позивачка ОСОБА_1 з ОСОБА_2 проживали однією сімєю у квартирі АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, турбувалися один про одного, підтримували морально, себто були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки та інших спадкоємців за законом по смерті ОСОБА_2 не має, відтак просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовну заяву підтримали, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданій до суду заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечила.

Заслухавши пояснення позивача, та його представника, представника відповідача, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що за адресою: м. Львів вул. Джерельна 39/5 були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що стверджується відмітками Відділу внутрішніх справ Шевченківського райвиконкому про місце проживання у паспортах ОСОБА_7, серії КВ 273549, виданому Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 28.09.1999 р., та ОСОБА_3, серії КВ 327026, виданому Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 14.12.1999 р.; довідкою форми № 2 з місця проживання про склад сімї і прописки №1289 від 06.05.2015, виданою ЛКП Янів 405.

Позивачка ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою форми №2 з місця проживання про склад сімї і прописки №969 від 06.04.2015, виданої Львівським комунальним підприємством «Янів 405» Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

За роки проживання по-сусідству між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 склалися теплі, дружні відносини, вони постійно підтримували стосунки, спілкувалися, разом відзначали дні народження, інші свята

Крім цього в судовому засіданні було встановлено, що починаючи з 2005 року стан здоровя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 різко погіршився, та в звязку з наведеним, сестри ОСОБА_3 запропонували ОСОБА_1, проживати разом із ними у їхній квартирі, щоб дбати та опікуватися ними, оскільки інших родичів у них не було. В 2005 році позивачка перевезла до АДРЕСА_3 свої речі, меблі, посуд. Вони вели спільний бюджет, витрачали кошти на придбання продуктів харчування, ліків, оплату комунальних послуг.

09 липня 2013 р. померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №326474, що видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 10.07.2013 року, відповідний актовий запис №681 складено 10.07.2013

ОСОБА_2 успаткувала 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, після смерті сестри ОСОБА_3 що підтверджується долученими до матеріалів справи Свідоцтвом про право на спадщину від 24 01.2014 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2014 року № 16685506.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка продовжувала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 та опікуватися ОСОБА_2 ОСОБА_8 обставина стверджується поясненнями свідків, даними при розгляді справи в суді та долученим до матеріалів справи актом № 50 від 06.04.2015 року складеним працівниками ЛКП «Янів 405» згідно якого, «зі слів сусідів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 доглядала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживала за адресою Джерельна, 39/5 до дня її смерті, про що підтверджують сусіди: ОСОБА_9, Джерельна, 41/10, та ОСОБА_5, Джерельна, 41/3.

20 листопада 2014 року ОСОБА_2 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №371449, видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 20.11.2014 року, відповідний актовий запис №1069 складено 20.11.2014.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно рекомендацій, зазначених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», та п. 5.1 ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до п. 23 зазначеної Постанови ПВСУ, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані по справі докази, оскільки інших спадкоємців по смерті ОСОБА_2 немає, з 2005 р. позивачка ОСОБА_1 з ОСОБА_2 проживали однією сімєю у квартирі АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, турбувалися один про одного, підтримували морально, себто були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, суд вважає, що позовна заява є підставною та її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 однією сімєю із 01.01.2005 року до 20.11.2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину після смерті ОСОБА_2, яка померла 20.11.2014 року: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 38,4 кв.м. та житловою площею 25,7 кв.м., до квартири відноситься комора в підвалі площею 12,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_8