Номер провадження: 22-ц/785/3866/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки та житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., літньої кухні літ. «Б», убиральні літ. «В», огорожа №1, хвіртка №2 та водопровід №3.

Також позивач зазначив, що він є спадкоємцем ? частини вказаного майна, оскільки крім нього, спадкоємцем за законом є ще його брат ОСОБА_2 Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок неможлива у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документу на житловий будинок АДРЕСА_1.

Оскільки за життя ОСОБА_4 не було у встановленому законом порядку зареєстровано право власності на вищевказаний будинок, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд встановити факт належності вказаного житлового будинку померлому ОСОБА_4, встановити факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 у вигляді ? частини житлового будинку, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., літньої кухні літ. «Б», убиральні літ. «В», огорожа №1, хвіртка №2 та водопровід №3.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представником надана заява з проханням розглядати справу у його відсутність.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності задоволений, встановлений факт належності житлового будинку НОМЕР_2, розташованого по АДРЕСА_1, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., у вигляді ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., літньої кухні літ. «Б», убиральня літ. «В», огорожа №1, хвіртка №2 та водопровід №3, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1., на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., літньої кухні літ. «Б», убиральні літ. «В», огорожа №1, хвіртка №2 та водопровід №3.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про слухання справи були сповіщені належним чином та завчасно, про що свідчать судові розписки (а.с. 82-85).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 після померлого батька ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_1, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться на вказаній земельній ділянці він не може, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_1, на підставі чого судом був встановлений факт належності житлового будинку ОСОБА_4, встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на ? частини житлового будинку.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В статтеі 331 ЦК України, встановлено, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

01.08.1980 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської Ради народних депутатів прийнято рішення №586 про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 10).

13.09.1980 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської Ради народних депутатів ухвалено рішення №182 на проведення робіт по будівництву житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згодом із виділеної під будівництво індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 земельної ділянки була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку НОМЕР_2.

Факт будівництва та проведення інвентаризації ОСОБА_4 житлового будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 підтверджується зведеним актом вартості будівель та споруд та технічним паспортом на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача та ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області, актовий запис № 306 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки.

ОСОБА_3, після смерті батька ОСОБА_4, як спадкоємець, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Як вбачається з листа КП «Білгород-Дністровське БТІ» станом на 31.12.2012 року державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 комунальним підприємством не проводилася (а.с. 24).

Тобто, батько ОСОБА_3, ОСОБА_4 за життя здійснив будівництво житлового будинку на земельній ділянці, що була йому відведена для будівництва індивідуального житлового будинку, однак правовстановлюючого документу на житловий будинок у нього не було та не було зареєстровано право власності на нього в законному порядку.

В зв'язку з чим спадкоємці не можуть успадкувати спадщину, яка у відповідності до діючого законодавствам не належала спадкодавцю, а тому визнати за ОСОБА_3 право на самочинний житловий будинок АДРЕСА_1 Одеської області неможливо.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2015 року - скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва