АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8489/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Коробенко С.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

встановила:

У грудні 2014 року позивач ПАТ «СК «Універсальна» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 9122 грн. 23 коп., посилаючись на те, що позивач відшкодував шкоду, завдану відповідачем, та має право зворотної вимоги (регресу) до останнього.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року позов задоволено : стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» 9122 грн. 23 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що звіт про оцінку вартості збитку не може бути взятий судом до уваги, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи, а зазначена в ньому вартість відновлювального ремонту в розмірі 9122 грн. 23 коп. є завищеною. Посилався на те, що вказана в акті вартість робіт, які необхідно здійснити, не відповідає обставинам дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася, і характеру ушкоджень автомобіля, на який складено оцінку вартості збитку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_3 вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» позовні вимоги обґрунтовував тим, що 03 жовтня 2012 року між ПАТ «СК «Універсальна» та ОСОБА_4 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким було застраховано відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

27 вересня 2013 року на вул. Службовій, 4 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого автомобіля «ВАЗ», д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Мерседес», д.н. НОМЕР_2.

Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2, який порушив вимоги пунктів 10.1, 10.3 ПДР України.

Відповідно до звіту про оцінку вартості збитку №58/12/13 від 11.12.2013 року складеного ФОП - ОСОБА_5 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес» д.н. НОМЕР_2, становить 9632 грн. 23 коп.

Спеціалістами ПАТ «СК «Універсальна» було складено страховий акт № 4906/1 та здійснено розрахунок страхового відшкодування, згідно з яким сума страхового відшкодування становить 9122 грн. 23коп. Відповідно до платіжного доручення № 51297 від 05.02.2014 року позивач виплатив власнику автомобіля марки «Мерседес» д.н. НОМЕР_2 страхове відшкодування в сумі 9122 грн. 23 коп.

З огляду на те, що водій забезпеченого транспортного засобу в установленому законом порядку та строки не повідомив страховика про настання страхової події, позивач в порядку регресу просить стягнути з відповідача понесені збитки.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вважав, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, є доведеними. При цьому суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази тих обставин, що водій ОСОБА_2 у встановлений законом строк належним чином повідомив страхову компанію, з якою було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 27.09.2013 року.

Статтями 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачене право страхувальника звернутися з регресним позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика про настання випадку в строки і за умов, визначених Законом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, вважає їх такими, що відповідають вимогам закону і обставинам справи. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_2, водій автомобіля марки «ВАЗ», д.н. НОМЕР_3 постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28.10.2013 року був визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було заподіяно збитків власнику автомобіля «Мерседес», д.н. НОМЕР_2.

Враховуючи, що договором від 03.10.2012 року була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н. НОМЕР_3 у ПАТ «СК «Універсальна», то відповідач на підставі заяви потерпілого ОСОБА_6, наданих ним документів та страхового акту № 4906/1 від 18.12.2013 року, виплатив ОСОБА_6 страхове відшкодування в сумі 9122 грн. 23 коп.

Відповідно до п.п. 33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з п.п. ґ) п. 38.1.1. ст. 38 цього Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-1цс14 від 12.02.2014 року, неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Доводів на спростування підстав у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» для звернення до суду з регресним позовом про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування з водія забезпеченого транспортного засобу - апеляційна скарга відповідача не містить.

Як вбачається зі змісту страхового акту № 4906/1 від 18.12.2013 року, складеного фахівцями ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», в якому визначено підстави та розмір страхового відшкодування на користь ОСОБА_6 у розмірі 9122 грн. 23 коп., в пункті 2 акту також зазначено, що у страхової компанії є право регресу за даним відшкодуванням, оскільки водій не повідомив страховика у строки та за умов, визначених Законом, про настання страхового випадку ( а.с. 36).

Відповідно до вказаного страхового акту та додатку № 1 до нього - розрахунку страхового відшкодування, для визначення розміру відшкодування було отримано звіт № 58/12/13 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику автомобіля «Мерседес-Бенц Віто», д.н. НОМЕР_2.

Зі змісту вказаного звіту вбачається, що він був складений 11.12.2013 року ФОП ОСОБА_5 на підставі заяви ПАТ «СК «Універсальна». Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мерседес-Бенц Віто», д.н. НОМЕР_2 становить 23 330 грн. 12 коп., проте при визначенні розміру заподіяної шкоди було враховано значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу - 0,7, тому вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля, визначена у сумі 9632 грн. 23 коп.

Згідно з додатком № 1 до страхового акту, розмір страхового відшкодування розраховано за вирахуванням франшзи 510 грн., тому становить 9122 грн. 23 коп.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що звіт № 58/12/13 складений особою, яка не має дозвільного документа на право оціночної діяльності, а тому не може бути належним та допустимим доказом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, звіт складено фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5, який має видане Фондом державного майна України кваліфікаційне свідоцтво оцінювача № МФ 4816 від 23.12.2006 року, за спеціалізацією «Оцінка дорожніх транспортних засобів» ( а.с. 32).

Відповідно до Сертифікату № 12731/11, виданого Фондом державного майна України 09.12.2011 року, ОСОБА_5 дозволена практична оціночна діяльність в межах спеціалізації «Оцінка колісних транспортних засобів» строком з 09.12.2011 року до 09.12.2014 року ( а.с. 32). Тобто на дату складання вищевказаного висновку, сертифікат оцінювача був чинним.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що розмір заподіяного збитку не відповідає дійсним обставинам справи, і зазначена вартість відновлювального ремонту є завищеною, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на спростування вищевказаного звіту з оцінки вартості матеріального збитку відповідачем не надано жодних доказів, а також не наведено обставин, які б давали підстави для сумніву в обґрунтованості визначеного розміру збитку. Зокрема, апеляційна скарга відповідача не містить конкретних посилань, вартість яких саме робіт чи вартість яких деталей не відповідає обставинам справи, характеру ушкоджень автомобіля, і якими доказами спростовується.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі звіту № 58/12/13 від 11.12.2013 року, він складений на підставі договору із замовником ПАТ СК «Універсальна» про проведення незалежної оцінки, відповідно до даних акту огляду транспортного засобу від 03.10.2013 року, проведеного за участю володільця транспортного засобу та представника страхової компанії. Звіт складено у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що звіт про оцінку вартості збитку є неналежним доказом, колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на ті обставини, що він не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, колегія суддів не може прийняти до уваги як підставу для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зазначені обставини не призвели до неправильного вирішення справи. Заява відповідача про перегляд заочного рішення була предметом розгляду суду першої інстанції, ухвалою якого від 22.04.2015 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: