АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Осіяна О.М.,

при секретарі - Хлус Ю.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 28 лютого 2008 року між ним та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №0191/БП1/95/0001937, за умовами якого останній надано грошові кошти у сумі 4 070 грн. зі сплатою 43,8% річних за користування кредитом зі строком повернення до 28 лютого 2009 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 10 червня 2015 року між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» укладено договір поруки. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 24 822,23 грн., яку просить стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати у справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Ідея Банк» відмовлено (а.с.34-35).

Не погодившись з рішенням суду ПАТ «Ідея Банк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с.39-42).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року між кредитною спілкою «Акорд» (в подальшому КС «Акорд») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №0191/БП1/95/0001937, за умовами якого останній надано кредитні кошти у сумі 4 070 грн. зі сплатою 0,12% за кожен день користування кредитом строком на 12 місяців зі строком повернення до 28 лютого 2009 року.

В матеріалах справи міститься копія статуту ПАТ «Плюс Банк», з якого вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» і є правонаступником всіх його прав та обов'язків; ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ «АКБ «Прикарпаття», яке в свою чергу створено шляхом реорганізації ТОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк» (а.с.7). Проте, зі статуту позивача не вбачається, що він є правонаступником прав та обов»язків КС «Акоррд».

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, який узгоджуються з матеріалами справи та встановленими обставинами, оскільки позивачем всупереч встановленого вимогами ст.ст.58-60 ЦПК України не доведено наявності між ним та відповідачем зобов'язальних відносин, що є підставою для відмови у позові.

Крім того, заслуговують на увагу висновки суду про звернення позивача за захистом свого порушеного права поза визначеним законодавством межами позовної давності, а тому повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Перелічені правові норми свідчать про законодавче врегулювання спірних відносин та забезпечення можливості позивача своєчасно захисти порушене право, якщо порушення має місце. Проте, позивач не скористався своїм правом своєчасного звернення до суду, оскільки позовна заява подана ним лише 14 липня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, а відповідачем під час розгляду справи подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 26).

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції положень ч.6 ст.130 ЦПК України не спростовують висновків суду та не впливають на правильність прийнятого рішення, оскільки суду не було надано інших доказів, на які апелянт посилається як на підтвердження обставин, крім тих, на які суд послався в своєму рішенні.

Доводи апеляційної скарги про відсутність заяви відповідача про застосування строку позовної давності, колегією суддів не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки заява відповідача була предметом аналізу, перевірки та оцінки суду першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК України, а тому на думку колегії суддів, додаткової оцінки не потребують, і спростовуються матеріалами справи.

Посилання на апелянта на генеральний договір про відступлення прав за кредитними договорами КС «Акорд» від 01 лютого 2008 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки кредитна спілка з огляду на особливості правового статусу, визначеного Законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом не передбачені.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4