Справа № 203/2137/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання недійсною відмови про спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_4 Згідно заповіту остання заповідала частину свого будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, а приміщення І-7,І-8 їй (позивачці). На момент прийняття спадщини їй було 16 років та заяву до нотаріальної контори вона не подавала за вказівкою матері, яка наполягала, що всі документальні питання будуть вирішуватись її дядьком ОСОБА_3 Але, останній після отримання спадщини виїхав за кордон та з 1992 по 2002 рік був відсутнім. Тому ніяких дій не відбувалось. В 2002 році відповідач повернувся і вони відразу звернулись до нотаріальної контори для роз'яснення питання щодо спадкування. Нотаріус повідомила, що заповіт є недійсним, оскільки відсутній технічний паспорт, відповідно до якого можна було визначити приналежність кімнат спадкоємцям та було запропоновано їй та матері написати відмову від прийняття спадщини, а відповідач в свою чергу прийме спадщину за законом. Дана відмова була зареєстрована 29.12.2004 року. Після цього відповідач успадкував за законом приміщення І-7,І-8 та у присутності всієї родини пообіцяв за договором дарування передати їй частину будинку, яка повинна була відійти за заповітом. Разом з тим, після підписання відмови відповідач не вчиняв жодних дій щодо досягнутих домовленостей. В зв'язку з цим, посилаючись на фактичне прийняття спадщини та введення її в оману відповідачем, позивачка просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на приміщення І-7,І-8 в будинку АДРЕСА_1 та визнати недійсною відмову від спадкування.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити останній в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, підтвердивши факт домовленостей щодо відчуження на користь позивачки частини домоволодіння, визначеної у заповіті та згоду на укладення відповідного правочину в будь-який час. При цьому заперечував факт чинення ним перешкод в реалізації вказаних домовленостей.

Від третьої особи - П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що позивачка ОСОБА_1 є онукою, а відповідач ОСОБА_3 - сином ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належала частина домоволодіння по АДРЕСА_1.

Згідно складеного останньою заповіту, посвідченого нотаріусом 02.09.1987 року, ОСОБА_4 заповідала частину належних їй приміщень І-І,І-2,І-3,І-4,І-5,І-6,І-9 по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, а приміщення І-7,І-8 - ОСОБА_1

Після відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 року, питання щодо прийняття та оформлення спадщини сторонами не вирішувалось.

Лише 29.12.2004 року донькою померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було подано заяву, в якій вона зазначила, що у встановлений законодавством термін спадщину не прийняла, приймати не буде, до суду звертатись за поновленням строку на прийняття спадщини не буде. Їй відомо, що свідоцтво про право на спадщину буде видаватись синові померлої ОСОБА_3

Також 29.12.2004 року аналогічну заяву до нотаріальної контори було подано позивачкою ОСОБА_1

30.12.2004 року відповідачем ОСОБА_3 було подано заяву про прийняття спадщини, обізнаність про наявність заповіту та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

В цей же день нотаріусом ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 на 24/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на час відкриття спадщини, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.1273 ЦК України, діючого на момент звернення сторін до нотаріальної контори з заявами з приводу оформлення спадщини, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Таким чином, відповідно до зазначених вище норм законодавства не допускається відкликання відмови від спадщини після закінчення строку для її прийняття.

Крім того, така відмова здійснюється шляхом подання відповідної заяви нотаріусу, остання не є правочином та визнання її недійсною в судовому порядку законом не передбачено.

А тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсною відмови від спадкування, заявлені не у передбачений законом спосіб, не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачка відмовилась від прийняття спадщини за заповітом та не відкликала таку відмову протягом встановленого законом строку, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на приміщення І-7,І-8 в будинку АДРЕСА_1.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд також враховує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 на 24/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_3, до складу вказаного домоволодіння включено і приміщення І-7, яке згідно заповіту від 02.09.1987 року ОСОБА_4 заповідала позивачці.

Вказане свідоцтво недійсним не визнавалось та відповідних вимог позивачка не заявляла.

Згідно технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, станом на дату виготовлення технічного паспорту та оформлення спадщини приміщення І-8, яке згідно заповіту від 02.09.1987 року ОСОБА_4 заповідала позивачці, взагалі не існує.

З урахуванням зазначеного в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Сплачені останньою при подачі позову судові витрати слід віднести на користь держави.

Застосовані згідно ухвали суду від 14.05.2015 року заходи забезпечення позову залишити в силі до набрання законної сили судовим рішенням по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.553 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.1273 діючого ЦК України, ст.ст.10,11,27,31,36,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання недійсною відмови про спадкування - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак