Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2713/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Жушман О. М.
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.12.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л.; Фомічова С.Є.

за участю секретаря: Діманової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 на заочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про:

- стягнення майнової шкоди, пов'язаної з пошкодженням автомобіля в розмірі 18141,90 грн.;

- стягнення 6000 грн. у відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з частковим знищенням майна (автомобіля).

В обгрунтування вимог зазначив, що 27 червня 2014 року ОСОБА_4 рухаючись на належному йому автомобілі «DAEWOO TF 69Y» реєстраційний номер НОМЕР_2 по головній автодорозі Т-12-10 Петрове - Жовті Води поблизу селища Петрівське, Петрівського району, Кіровоградської області близько 17 год. 30 хв. потрапив в дорожньо-транспортну пригоду за участю його автомобіля та мопеда «Альфа», під керуванням ОСОБА_3, який порушивши Правила дорожнього руху, виїхав з другорядної дороги та не надав переваги в русі, у зв'язку з чим спричинив зіткнення з автомобілем позивача.

Оскільки в результаті даної події відповідачу завдано тілесних пошкоджень - по факту ДТП було відкрито кримінальне провадження за №0000305 в ході розслідування якого встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_3, який керував мопедом «Альфа». 12 липня 2014 року слідчим СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області винесено постанову про визнання ОСОБА_4 потерпілим по кримінальному провадженні №0000305, внаслідок спричинення йому майнової шкоди.

В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «DAEWOO TF 69Y», який належить позивачу зазнав значних пошкоджень, а саме деформовано переднє ліве крило, ліва частина капоту, ліва стійка вітрового скла, дах, передні ліві двері, задні ліві двері. Розбиті: ліва частина переднього бамперу, скло передньої лівої двері, дзеркало заднього виду водійської двері. Пошкоджено також ліву передню фару, лівий поворот повторювач, вітровики лівих дверей та бачок склоомивача.

Вищезазначені пошкодження зафіксовані в експертному висновку №1367 від 29 липня 2014 року. Від моменту ДТП до проведення експертизи пошкоджений автомобіль позивача знаходився на зберіганні в Петрівському РВ УМВС в Кіровоградській області, що гарантувало незмінність його пошкоджень.

Оскільки автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень саме з вини ОСОБА_3, то останній зобов'язаний відшкодувати матеріальний збиток, розмір якого згідно висновку автотоварознавчої експертизи становить 18141,90 грн.

Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу також завдано моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, хвилюванні та емоційному дискомфорті (п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК). За попередніми оцінками автомобіль, який у зв'язку з пошкодженням не може використовуватися за призначенням відновлювати економічно затратно. Маючи у власності транспортний засіб, позивач не може користуватися всіма благами та перевагами, які він дає. Зокрема, оперативність у вирішенні всіх необхідних побутових потреб. У зв'язку з чим необхідно перелаштовувати налагоджений ритм життя, користуватися послугами таксі, громадського транспорту, що потребує значно більших затрат, зусиль і часу. Розмір моральної шкоди оцінено в 6000 грн.

Заочним рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 18141, 90 грн. матеріальних збитків, завданих пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді, 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати в розмірі 487, 20 грн.

ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи призначеної на 09 жовтня 2014 року у зв'язку з чим позбавлений можливості спростувати доводи позивача, заявити клопотання про призначення автотехнічної експертизи для визначення ступеню вини кожного із учасників дорожньо-транспортної пригоди. Суд першої інстанції при ухваленні заочного рішення не врахував, що ДТП сталося за участю двох транспортних засобів (джерел підвищеної небезпеки) та не встановив ступінь вини кожного з учасників події, у зв'язку з чим замість ст. 1188 ЦК України застосував правову норму, що не регулює спірні правовідносини (ст.1187 ЦК України). Крім того, судом безпідставно стягнуто з відповідача судовий збір, оскільки останній є інвалідом ІІ групи та звільняється на підставі п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від його сплати.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.214;219-220).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія мопеда «Альфа 110» ОСОБА_3, який порушив Правила дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1094 від 31 грудня 1993 року і допустив зіткнення з автомобілем «DAEWOO TF 69 Y», під керуванням ОСОБА_4, що спричинило пошкодження даного автомобіля.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що 27 червня 2014 року близько 17 години 30 хвилин на головній дорозі Т-12-10 Петрове-Жовті Води, поблизу села Петрівське, Петрівського району, Кіровоградської області відбулося зіткнення автомобіля «DAEWOO TF 69Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_4 та мопеда «Альфа 110» під керуванням громадянина ОСОБА_3.

ОСОБА_3, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, то по факту ДТП відкрито кримінальне провадження №0000305 та розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення щодо порушення безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.10).

12 липня 2014 року постановою слідчого СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області потерпілим в вищевказаній транспортній пригоді визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

29 серпня 2014 року постановою слідчого СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції Городенця А.О., у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито кримінальне провадження № 0000305 та встановлено, що ОСОБА_3 керуючи мопедом «Альфа110» 27 червня 2014 року порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме п. 10.1. 10.2, 10.4, п.16.10 та 16.11, в результаті чого в наслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася на автодорозі Петрово-Жовті Води отримав тілесні ушкодження (а.с.32-33).

Згідно пунктів 10.1. 10.2, 10.4, п.16.10 та 16.11 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху. Виїжджаючи на дорогу із дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - пішоходам і велосипедистам, напрямок руху яких він перетинає. Перед поворотом праворуч, ліворуч або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 1367 від 29 липня 2014 року проведеної на підставі постанови від 14 липня 2014 року слідчого СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль «DAEWOO TF 69Y» реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 зазнав аварійних пошкоджень, а саме: пошкоджено передній бампер зі скрізним пробиттям пластику, пошкоджено панель капоту, пошкоджено переднє ліве крило, пошкоджені передні ліві двері, відсутнє ліве зовнішнє дзеркало заднього виду, розбито скло передніх лівих дверей, пошкоджено задні ліві двері, пошкоджено панель даху, пошкоджено верхню частину лівої боковини, пошкоджені вітровики передніх та задніх лівих дверей, пошкоджено кріплення лівої блокфари, пошкоджено нижню накладку лівої блок-фари та відсутній підкрилок переднього лівого крила. Сума матеріального збитку завданого власникові колісного транспортного засобу «DAEWOO TF 69Y» реєстраційний № НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП станом на 27 червня 2014 року складає 18141,90 грн. Ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіль «DAEWOO TF 69Y», реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 27 червня 2014 року становить 62010,10 грн. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу автомобіль «DAEWOO TF 69Y» станом на момент проведення експертизи складала 21226,57 грн. (а.с.12-16).

Висновком інженерно-транспортної експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 28 липня 2014 року № 219, проведеної на підставі постанови слідчого встановлено, що на момент експериментального огляду, з технічної точки зору рульове керування, гальмова система та ходова частина автомобіля «DAEWOO TF 69Y» реєстраційний № НОМЕР_2 знаходяться в працездатному стані. Питання «Якщо маються несправності, то в чому вони виражаються та коли виникли відносно моменту ДТП?», а також питання «Якщо несправності виникли до моменту ДТП, то як це могло вплинути на керованість автомобіля», не вирішувались (а.с.138-141).

Також висновком інженерно-транспортної експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру управління Міністерства Внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 29 липня 2014 року № 220, проведеної на підставі постанови слідчого СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області встановлено, що на момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування, ходова частина мопеда «Альфа 110» знаходяться в непрацездатному стані. Гальмова частина представленого для експертного дослідження мопеда «Альфа 110», на момент огляду та на момент настання розглянутої події знаходилась в технічно-працездатному стані, що дозволяло водію контролювати швидкісний режим мопеда в залежності від його намірів загальмовуючи даний транспортний засіб, аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма. На момент експертного огляду, з технічної точки зору рульове керування та ходова частина мопеда «Альфа 110», мають спільну технічну несправність у вигляді деформації правого та лівого пера передньої вилки, деформація рульової поперечки, оскільки рульове керування та передня підвіска мопеда є одним вузлом. Дані пошкодження виникли в момент ДТП. Давати відповідь на питання «Якщо несправності виникли до моменту ДТП, то як це могло вплинути на керованість мопеду?» немає технічного змісту, оскільки відсутні технічні несправності мопеда «Альфа 110» до ДТП (а.с.144-146)

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, тягар доказування згідно з перерахованими нормами розподіляється таким чином: позивач доводить наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини у заподіянні шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції на підставі поданих відповідно до ст. 60 ЦПК України доказів обгрунтовано виходив з положень ст.ст. 1166 і 1187 ЦК України та прийшов до правильного висновку, що дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої пошкоджено автомобіль «DAEWOO TF 69Y», який належить ОСОБА_4, відбулося саме з вини відповідача.

Обставини вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди чітко встановлені постановою слідчого СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області Городенця А.О. про закриття кримінального провадження, де зазначено, що саме ОСОБА_3 керуючи мопедом «Альфа 110» порушив п. п. 10.1, 10.2, 10.4, 16.10, 16.11 Правил дорожнього руху і допустив зіткнення з автомобілем «DAEWOO TF 69Y» під керуванням позивача, в результаті чого отримав тілесні ушкодження (а.с.34-35). Тобто, даною постановою, яка є належним письмовим доказом по справі та не скасована в установленому законом порядку встановлено, що винен в ДТП ОСОБА_3, саме в його діях є причинно наслідковий зв'язок з заподіяною шкодою позивачеві.

Сам по собі факт закриття кримінального провадження, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не може бути підставою для звільнення відповідача від цивільної відповідальності.

Крім того, висновком експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 220 встановлено, що гальмова система мопеда «Альфа-110» на момент настання ДТП знаходилася в технічно-працездатному стані, що дозволяло водію контролювати швидкісний режим мопеда в залежності від його намірів загальмовуючи даний транспортний засіб, аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма (а.с.146)

Посилання відповідача на те, що без висновку автотехнічної експертизи неможливо з'ясувати хто з учасників дорожньо-транспортної пригоди порушив Правила дорожнього руху, що саме стало причиною ДТП, судом не беруться до уваги, оскільки висновок експертизи є одним із визначених ст. 57 ЦПК України доказів, який не має переваги перед іншими доказами та повинен оцінюватися судом разом з іншими доказами по справі.

Клопотання про призначення відповідної експертизи сторонами в суді не заявлялося, а письмово неодноразово судом апеляційної інстанції роз'яснялось про таке право сторони (а.с. 154,155, 215-218), крім того питання про необхідність призначення автотехнічної експертизи ставилось в апеляційній скарзі, але вимога не заявлена. Натомість, позивач вказав, що ним належними доказами доведена завдана йому шкода, а відсутність причини її завдання в діях відповідача останнім не спростована, хоча законодавство покладає на нього такий обов'язок.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної школи, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової ніколи, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача та причинний зв'язок між ними, а відповідачем у свою чергу не спростовано доводів позивача та не доведено відсутність вини.

Апелянтом ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів, що заподіяна шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого або з вини обох транспортних джерел .

При визначені розміру завданої позивачу майнової шкоди, судом обґрунтовано взято за основу висновок судової автотоварознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експерти, згідно якого матеріальний збиток завданий власнику колісного транспортного засобу «DAEWOO TF 69Y» реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок ДТП станом на 27 червня 2014 року складав 18141,90 грн. (а.с. 16)

Будь-яких доказів на спростування висновків автотоварознавчого експертного дослідження і їх невідповідності положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказами Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11..2003р. №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11. 2003р. за № 1074/8395 (зі змінами та доповненнями), відповідач та його представник при розгляді справи в суді першої інстанції не надавали, не містять їх і матеріали справи.

Судом вірно встановлено, що у зв'язку з пошкодженням належного позивачу автомобіля з вини відповідача останньому завдано також моральної шкоди, яка відповідно до ст. 1167 ЦК України підлягає відшкодуванню. Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 500 гривень судом враховано ступінь вини особи, яка її заподіяла, розмір майнової шкоди, характер та тривалість душевних страждань, яких зазнав позивач, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, а також вимоги розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги, щодо незастосуванням до спірних правовідносин ст. 1188 ЦК України також є безпідставними, оскільки не встановлено належними та допустимими доказами, що шкода сталася з вини кожного з учасників дорожньої пригоди.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 487,20 грн. судового збору.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.88 ЦПК).

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Статтею 5 Закону визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від сплати судового збору звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також певні категорії осіб незалежно від категорії позову, зокрема інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей - інвалідів і недієздатних інвалідів.

Згідно наданої довідки № 2073 від 30 жовтня 2014 року начальника відділу виплат соціальної допомоги та супроводження програм Жовтоводської міської ради ОСОБА_3 з 01 лютого 2010 року по день видачі довідки є інвалідом ІІ групи та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради (а.с.99).

Тому при розподілі судових витрат суд першої інстанції невірно застосував ст. 88 ЦПК України та безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн., залишивши поза увагою, що він на підставі п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" взагалі звільнений від його сплати.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача судового збору на підставі ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року в частині стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 487,20 грн. - скасувати.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: