АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/4398/15 Головуючий 1-ї інстанції - Шрамко Л.Л.
Справа №642/746/15-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: захист прав споживачів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі - Дашковській Н.К.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Південна залізниця» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Південна залізниця» (далі - ДП «Південна залізниця»), в якому, з урахуванням уточнень від 26.02.2015року, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі - 23,47грн., що становить вартість невикористаного проїзного квитка, а також витрати на правову допомогу в розмірі - 2 660,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 22 січня 2012 року він придбав проїзний квиток зі ст.Харків-пас. до ст.Кремінна Луганської області на потяг №325, сполученням «Суми-Луганськ», з відправленням 29 січня 2012 року о 23год.47хв. зі ст.Харків-пас. та прибуттям 30 січня 2012 року о 4год.56хв. на ст.Кремінна Луганської області. Позивач прибув до залізничної платформи ст.Харків-пас. і став чекати потяг. Але, в 23год.00хв. по гучномовцю вокзалу повідомили, що потяг запізнюється на 5 годин. Він звернувся до довідкового бюро вокзалу, щоб дізнатися точний час прибуття потягу та причини запізнення, де йому відповіли, що причини затримки, місце знаходження потягу та інформацію про те, чи прибуде потяг, повідомити не можуть. Через 5 годин очікування знову повідомили, що потяг затримається на 7 годин. На сьому годину очікування повідомили, що потяг запізниться вже на 8 годин. Через вісім з половиною годин очікування оголосили, що потяг прибув на платформу. Однак, у подальшому з'ясувалось, що на платформу прибув потяг, що прямує у зворотному напрямку, і це факт також підтвердили в довідковому бюро та зазначили, що поїзд сполученням «Суми-Луганськ» не прибув та чи прибуде до вокзалу невідомо. На вимогу про видачу довідки про неприбуття поїзду йому було відмовлено з посиланням на те, що поїзд може прибути пізніше. Позивач звернувся до каси повернення квитків з вимогою повернути кошти за квиток, та до каси з продажу квитків з вимогою надати квиток на інший потяг до м. Лисичанська, але йому було в цьому відмовлено. Позивач відмовився від договору у зв'язку зі спливом терміну його виконання, залишив вокзал та скористався іншим видом транспорту. Вважає, що відповідачем були порушені його права як споживача, а тому з цим позовом він змушений звернутися до суду.

В судове засідання суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу по суті заявлених вимог у його відсутності.

Представник відповідача ПД «Південна залізниця» - Кисельова B.C. позов не визнала, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що поїзд №325 сполученням Суми-Луганськ запізнився на 8 годин у зв'язку з тим, що 28.01.2012року зійшов з рейсів вантажний поїзд, що викликало необхідність виконання ремонтних робіт. Внаслідок сходу потягу було відмінено та обмежено рух приміських, пасажирських поїздів, деякі пасажирські поїзди пропущено варіантними маршрутами. Випадок сходу рухомого складу в поїзді було класифіковано як серйозний інцидент в поїзній роботі. Головним винним даної транспортної події визнано - TOB «Перша вантажна компанія». Підстави та порядок повернення коштів за невикористані проїзні документи передбачені п.19 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України. Зокрема, Статутом залізниць України передбачено обов'язковий претензійний порядок, що передує зверненню до суду з позовом. Позивач, всупереч вищеназваним вимогам закону, не звертався до відповідача з претензією та з приводу повернення коштів за невикористаний проїзний документ, а також не надав суду оригінал проїзного документу з відміткою «Проїзний документ не використаний повністю з вини залізниці», як це передбачено п.19.16 Правил. Також вказувала, що позивачем не підтверджено факту придбання квитка саме ним, оскільки у 2012 році в проїзних документах не зазначались дані пасажира. Окрім того, позивач мав право на повернення коштів за квиток у любому пункті, у тому числі на станції Лисичанська. Вказує, що наданий позивачем оригінал проїзного документа не погашений провідником, що свідчить про те, що за вказаним проїзним документом здійснена перевозка пасажира.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Зокрема зазначає, що судом не взято до уваги, що взаємовідносини щодо відповідальності між виконавцями послуг та споживачами регулюються спеціальним законом - ЗУ «Про захист прав споживачів», у прикінцевих положеннях якого визначено, що інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить йому.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.908, ст.910 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його перевезення.

Укладання договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідного квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюється відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Статтею 911 ЦК України визначені права пасажира, до яких, в тому числі, відноситься право відмовитися від поїздки, повернути квіток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами); отримувати повну та своєчасну інформацію про час і місце відправлення транспортного засобу за вказаним у транспортному документі (квитку) маршрутом.

Частиною 1 ст.922 ЦК України передбачено, що за затримку у відправленні транспортного засобу, що перевозить пасажира, або запізнення у прибутті транспортного засобу до пункту призначення перевізник сплачує пасажирові штраф у розмірі, встановленого за домовленістю сторін, транспортними кодексами (статутами), якщо перевізник не доведе, що ці порушення сталися внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров'ю пасажирів, або інших обставин, що не залежали від перевізника.

Судовим розглядом встановлено, що через обставини, які не залежали від волевиявлення відповідача (схід вантажного потягу), виникла затримка пасажирського поїзду №325 сполученням «Суми-Луганськ». Так, згідно довідки чергового по вокзалу ст.Харків-пас., поїзд №325 «Суми-Луганськ» прибув на станцію 30.01.2012року із запізненням у 8 годин. Про запізнення вказаного поїзду пасажири були повідомлені засобами гучномовного зв'язку.

Між тим, доказів стосовно того, що позивач звертався до каси повернення квитків з вимогою повернути кошти за квиток, або до каси з продажу квитків з вимогою надати квиток на інший потяг до м. Лисичанська, та йому в цьому було відмовлено, матеріали справи не містять.

Згідно довідки №ЛЛ-01/14 від 24.02.2015року, виданої ВП «Пасажирська служба ДП «Південна залізниця», пасажир ОСОБА_1 до вказаної служби щодо повернення коштів за нездійснену поїздку не звертався.

Відповідно до п.19.16 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 27.12.2006 № 1196 (далі - Правила), у разі відміни поїзда, зазначеного в проїзному документі, або його запізнення до відправлення з пункту відправлення пасажирів більше ніж на одну годину, ненадання пасажиру місць, зазначених у проїзному документі, запізнення пасажира на поїзд з пункту пересадки з вини залізниці і відмови пасажира при цьому скористатися іншими місцями чи поїздом для повернення платежів пасажир повинен пред'явити проїзні документи для відмітки «Проїзний документ не використаний повністю з вини залізниці». На підставі цієї відмітки пасажиру виплачується повна вартість проїзного документа, у тому числі з платою за послуги з продажу (комісійний збір) та резервування місць. Плата за послуги з повернення проїзного документа (комісійний збір) не здійснюється.

Згідно п.19.1 Правил повернення платежів за невикористані проїзні документи провадиться у будь-якому пункті продажу проїзних документів залізниць України з пред'явленням у касу повернення платежів проїзного документа та документа, ще посвідчує особу (паспорта, військового квитка, студентського квитка, посвідчення водія, службового посвідчення). Повернення проїзних документів до відправлення поїзда може здійснюватись як особисто, так й іншими особами.

Пунктом 128 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998року №457 (далі - Статут), визначено, що повернення вартості невикористаних квитків провадиться у порядку, встановленому Правилами перевезень пасажирів.

Пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, має обов'язково передувати пред'явленню до неї претензії (ст.130 Статуту)

Згідно ст.134 Статуту претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців.

Згідно п.7.9 Правил після посадки пасажирів у вагон та відправлення поїзда провідник (стюард) вагона зобов'язаний додатково перевірити наявність і дійсність проїзних документів та погасити їх, не пошкоджуючи надруковану інформацію. Погашення проїзних документів, крім посадочних документів, здійснюється шляхом відривання шматочка у верхній частині проїзного документа по лінії складання його впоперек або компостування проїзного документа пристроєм. Пунктом 7.19 Правил передбачено, що використані та погашені проїзні документи повертаються пасажирам за 30 хвилин до прибуття на станцію призначення пасажира.

Як убачається з матеріалів справи, судом був оглянутий проїзний документ ФД №514601 і встановлено, що він має ознаки погашення провідником пасажирських вагонів, що вказує на те, що позивач скористався послугами відповідача за цим проїзним документом, доїхавши до пункту призначення.

Отже, з урахуванням цих обставин, відсутні правові підстави для повернення позивачу - 23,47грн. (вартості квитка).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -