Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорянка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клуб Путешествий» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, в якому, вказуючи на невиконання відповідачем договірних зобовʼязань, просила стягнути з останнього 24 300 грн, три проценти річних у розмірі 59,92 грн, пеню у розмірі 21 870 грн, 4 500 у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, витрати на правову допомогу у розмірі 3 150 грн та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клуб Путешествий» (далі - ТОВ «Клуб Путешествий») (який діє в якості турагента) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» (далі - ТОВ «Ньюз Тревел») (який діє як туроператор) укладено агентський договір, згідно з яким турагент діє як комерційний агент у порядку, визначеному ст. 295 ГК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1873/ed_2015_06_28/pravo1/T030436.html?pravo=1>.

18 грудня 2014 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Клуб Путешествий» було укладено договір № 181214/3 про організацію туристичного обслуговування. У п. 1.1 цього договору визначено, що предметом договору є надання послуг відносно організації туристичного обслуговування, спрямованих на придбання ОСОБА_6 туристичного продукту. Відповідач зобовʼязався на замовлення позивача та за його рахунок здійснити ряд юридичних та фактичних дій, необхідних для організації туристичного обслуговування, а саме: надати інформаційно-консультаційні послуги, здійснити пошук та підбір варіантів замовленого туристичного продукту, укласти від імені позивача угоди з особами, які безпосередньо надають туристичні та супутні послуги.

Того ж дня 18 грудня 2014 року позивач підписала заявку (програма туристичного обслуговування).

18 грудня 2014 року та 24 грудня 2014 року позивач сплатила вартість послуг, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера та прибутковими касовими ордерами.

На підставі рахунку-фактури від 18 грудня 2014 року від постачальника турпродукта ТОВ «Ньюз Тревел» відповідач платіжним дорученням здійснив бронювання і сплатив вартість турпродукту в розмірі 23 017,00 грн.

19 грудня 2014 року відповідач перерахував указану грошову суму за вирахуванням винагороди ТОВ «Ньюз Тревел», що підтверджується платіжним дорученням № 674.

З 17 січня 2015 року турооператор ТОВ «Ньюз Тревел» припинив відправляти туристів у місця надання туристичних послуг.

Листом від 16 січня 2015року та 12 лютого 2015 року відповідач звернувся до ТОВ «Ньюз Тревел» про повернення позивачу грошових коштів за ненадані послуги, однак на даний час кошти не повернуто.

20 лютого 2015 року відповідач повернув позивачу грошові кошти в розмірі 1 283,00 грн, які були отримані відповідачем як винагорода.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що туроператор ТОВ «Ньюз Тревел», отримавши повну оплату туристичних послуг від позивача, не виконав умови договору, а тому саме це товариство повинно нести майнову відповідальність перед позивачем.

З таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України <nau://ukr/435-15|st11> передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовʼязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1-3 ст. 20 Закону України «Про туризм <nau://ukr/324/95-ВР|st20>» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобовʼязується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону

Суди встановивши, що між позивачем і відповідачем укладено агентський договір, не звернули уваги на те, що зі змісту укладеного сторонами 18 грудня 2014 року договору про організацію туристичного обслуговування не вбачається, що ТОВ «Клуб Путешествий» діє за цим договором як комерційний агент. Більше того, відповідно до цього договору відповідач у правовідносинах з позивачем виступає як туроператор, а не турагент.

Так, згідно з преамбулою договору від 18 грудня 2014 року № 181214/3 позивач виступає як сторона 1 і у подальшому за текстом договору вказана як «Турист», а відповідач виступає як сторона 2 і за текстом договору вказана як «Туроператор» і «Турфірма» з урахуванням розділу договору з реквізитами сторін. При цьому в преамбулі договору вказано, що відповідач діє на підставі статуту і є платником податків на прибуток згідно із законодавством України на загальних підставах, а саме відповідно до ліцензії туроператора серії АГ № 580718 від 02 грудня 2011 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України <nau://ukr/435-15|st610> порушенням зобовʼязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовʼязання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України <nau://ukr/435-15|st611> у разі порушення зобовʼязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовʼязання внаслідок односторонньої відмови від зобовʼязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч. 5 ст. 653 ЦК України <nau://ukr/435-15|st653>, якщо договір змінений або розірваний у звʼязку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про туризм» <nau://ukr/324/95-ВР|st30> порушеннями законодавства в галузі туризму, зокрема, є ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності, та порушення умов договору між туристом і субʼєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

У ст. 20 Закону України «Про туризм» <nau://ukr/324/95-ВР|st20> визначено, що якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів.

Так, у ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» <nau://ukr/1023-12|st10> передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Також ч. 1 ст. 33 Закону України «Про туризм <nau://ukr/324/95-ВР|st33>» встановлено, що субʼєкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобовʼязаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» <nau://ukr/324/95-ВР|st32> за неналежне виконання своїх зобовʼязань туроператор, турагент, інші субʼєкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.6 укладеного сторонами договору відповідальність турфірми виникає з моменту отримання коштів на її рахунок. Ліміт відповідальності турфірми перед туристом і осіб, які подорожують з ним, обмежений конкретним переліком послуг, обумовленим у цьому договорі. Якщо до переліку, що входить до вартості послуг, включені спеціальні документи, на підставі яких треті особи (авіакомпанії, туроператори, страхові компанії тощо) надають свої послуги особам, які зазначені в цих документах, то турфірма несе відповідальність перед туристом і особами, які подорожують з ним, тільки за правильність заповнення та оформлення цих документів. У випадку виникнення у туриста чи осіб, які подорожують з ним, претензій під час або у результаті надання подібних послуг, відповідальність за неналежне виконання або невиконання зобовʼязань у цьому випадку несе конкретний виконавець послуг за спеціальним документом.

Отже, майнову відповідальність несе субʼєкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і субʼєктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Так відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що позивач неодноразово звертався із заявками на туристичні послуги та йому надавались туристичні послуги де приймаючою стороною виступав News Travel.

Суди, беручи до уваги ці заперечення, не звернули увагу, що відповідач у правовідносинах на які вказував у запереченнях виступав саме як турагент.

Однак у заявці (програма туристичного обслуговування), що є додатком до договору від 18 грудня 2014 року № 181214, взагалі відсутня інформація щодо ТОВ «Ньюз Тревел».

Таким чином, враховуючи, що за спірним договором відповідач виступає як туроператор, і у заявці до цього договору відсутня інформація щодо обовʼязків іншого туроператора - ТОВ «Ньюз Тревел» - за спірним договором, висновки судів про те, що належним відповідачем за цим спором є саме ТОВ «Ньюз Тревел» не можуть бути визнані обґрунтованими.

Відповідно до ст. 902 ЦК України <nau://ukr/435-15|st902> виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Таким чином, суди у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України взагалі не встановили обставини щодо виконання, чи невиконання умов цього договору відповідачем як туроператором за договором та підстав для застосування наслідків, які передбачені умовами цього договору за невиконання договірних зобовʼязань.

Оскільки суди не визначилися з характером спірних правовідносин внаслідок чого не встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, то оскаржувані судові рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд на підставі ст. 338 ЦПК України.

Крім того, суди, встановивши, що саме туроператор ТОВ «Ньюз Тревел» отримав від позивача повну оплату туристичних послуг, не вказали, якими доказами підтверджується ця обставина.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана