Єдиний унікальний номер 225/2221/14-ц Номер провадження 22-ц/775/514/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Папоян В.В., Біляєвої О.М.

при секретарі Бондарчуку І.Е.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (далі - ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що з 16 серпня 1999 року по 15 листопада 2011 року перебув у трудових відносинах з Державним підприємством «Шахта «Новодзержинська», яка в 2010 році реорганізувалася в Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодзержинська». В 2012 році Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодзержинська» змінило свою назву на ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської».

Посилаючись на те, що при звільненні остаточний розрахунок з ним відповідач провів лише 28 грудня 2011 року, затримка розрахунку складає 30 робочих днів, просив, стягнути з відповідача на його користь:

- середній заробіток за 30 робочих днів затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України у розмірі 12 265,80 грн.;

- на відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасним розрахунком, - 5 000 грн. (а.с. 2-3).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с. 40-41).

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на вимоги ст. 223 ЦПК України та зазначив, що він вже раніше звертався до суду з таким самим позовом, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року в задоволенні позовних вимог до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні йому було відмовлено. При цьому суд не звернув уваги на те, що по суті та справа не розглядалася, що в задоволенні позову йому було відмовлено у зв'язку із пропуском строків звернення до суду, встановлених ст. 233 КЗпП України, що згідно рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 положення частини другої статті 233 КЗпП України не розповсюджуються на даний вид стягнення. Про існування зазначеного рішення Конституційного Суду України він не знав і тому не оскаржив рішення суду від 3 грудня 2012 року.

Крім того, суд першої інстанції не розглянув його вимоги про відшкодування моральної шкоди. Висновок суду про те, що ці вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з тим, що випливають із трудових правовідносин, які виникли між сторонами з приводу затримки розрахунку при звільненні, є хибним, так як, по-перше, раніше він таких вимог до відповідача не заявляв, по-друге, представник відповідача під час розгляду справи визнав факт порушення роботодавцем законодавства про працю при проведенні з ним розрахунку при звільненні і це є підставою для задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди (а.с. 42).

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення судову повістку про явку до суду 18 серпня 2015 року отримав 13 серпня 2015 року (а.с. 116). В судове засідання з'явився представник позивача - ОСОБА_1, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 28 серпня 2012 року (а.с. 13), доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача - ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений телефонограмою, яка зареєстрована в журналі телефонограм Апеляційного суду Донецької області № 1 10 серпня 2015 року за № 451 (а.с. 111). Причини неявки у судове засідання представник позивача не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Шахта «Новодзержинська», яке згідно наказу Міністерства вугільної промисловості України № 129 від 29 квітня 2010 року реорганізовано шляхом приєднання до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта «Новодзержинська», яке в липні 2012 року змінило свою назву на ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 6-7), протоколом загальних зборів учасників ТДВ «ОП «Шахта «Новодзержинська» від 02 липня 2012 року (а.с. 12), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 10).

Позивач працював з 16 серпня 1999 року по 15 листопада 2011 року підземним забійником VI розряду з повним робочим днем під землею. Згідно наказів № 223-к від 15 листопада 2011 року та № 223-к від 29 листопада 2011 року його було звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку із переходом на пенсію з виплатою одноразової допомоги в розмірі трьох середньомісячних заробітків згідно колективного договору, що підтверджується його трудовою книжкою та наказом № 223-к від 29 листопада 2011 року (а.с. 6-7, а.с. 8).

Відповідач визнає, що остаточний розрахунок з позивачем здійснено 28 грудня 2012 року. Цей факт підтверджується і довідкою ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» від 23 липня 2014 року № б/н, згідно якої позивачу після звільнення перераховувалася заборгованість по заробітній платі: 20 грудня 2011 року - 14 192,95 грн., 28 грудня 2011 року - 26 253,84 грн. (а.с. 36).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався саме на те, що у вересні 2012 року ОСОБА_2 вже звертався до суду з позовом про стягнення з ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та вже є таке, що набрало законної сили рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року (справа № 2/0512/1940/2012, провадження 0512/6728/2012) (а.с. 19-20).

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні без задоволення, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_2 раніше звертався до суду з позовом до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 14 грудня 2012 року, в задоволенні позовних вимог йому було відмовлено і позивач це судове рішення не оскаржував. Згідно частини 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 14 грудня 2012 року (справа № 2/0512/1940/2012, провадження 0512/6728/2012), яке було надано представником відповідача до суду першої інстанції, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в зв'язку із пропуском тримісячного строку звернення до суду, який встановлений ст. 233 КЗпП України (а.с. 29-31).

Судом апеляційної інстанції досліджена цивільна справа № 2/0512/1940/2012 (провадження 0512/6728/2012), по якій Дзержинським міським судом Донецької області 3 грудня 2012 року ухвалено рішення, на яке послався суд першої інстанції. З матеріалів справи та рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року встановлено, що 14 вересня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського міського суду з позовом до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської», тобто сторони по справі, яка розглядається апеляційним судом (єдиний унікальний номер 225/2221/14-ц, номер провадження 22-ц/775/514/2015), і по справі № 2/0512/1940/2012 (провадження 0512/6728/2012) співпадають. Предмет позову в них також тотожній - по обом справам ОСОБА_2 просив суд стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за один і той же період - з 15 листопада 2011 року по 28 грудня 2011 року та в одній і тій же сумі - 12 265,80 грн. Підстави позову по обом справам також є тотожними - порушення роботодавцем вимог статей 116, 117 КЗпП України щодо строків розрахунку при звільненні. Зазначене підтверджується позовною заявою від 26 травня 2014 року по справі єдиний унікальний номер 225/2221/14-ц (номер провадження 22-ц/775/514/2015) (а.с. 2-3), позовною заявою від 14 вересня 2012 року та заявою про уточнення позовних вимог від 3 грудня 2012 року по справі номер 2/0512/1940/2012 (провадження 0512/6728/2012) (а.с.113-114, а.с. 115).

Посилання представника позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що при зверненні до суду 14 вересня 2011 року позивач, як на підставу позову, посилався на невиплату йому на час звернення до суду одноразової допомоги в розмірі одномісячного заробітку, як інваліду праці, є необгрунтованими. Зазначена одноразова допомога не була предметом позову по справі № 2/0512/1940/2012 (провадження 0512/6728/2012), вимоги про її стягнення не заявлялися і відповідне рішення не ухвалювалося. В заяві про уточнення позовних вимог від 3 грудня 2012 року позивач зазначив, що розрахунок з ним проведено 28 грудня 2011 року і затримка розрахунку складає 30 робочих днів, а середній заробіток за час затримки розрахунку - 12 265,80 грн. (а.с. 115), що повністю співпадає з позовними вимогами, заявленими 26 травня 2014 року (а.с. 2-3).

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 205 ЦПК України якщо набрало законної сили рішення суду постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановивши під час ухвалення судового рішення, що раніше 14 вересня 2012 року позивач ОСОБА_2 вже звертався до суду з позовом до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що є таке, що набрало законної сили рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року по справі № 2/0512/1940/2012 (провадження 0512/6728/2012), суд першої інстанції не врахував, що наявність рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав унеможливлює повторний розгляд справи, що зазначені обставини є підставою для закриття провадження у справі, а не відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Доводи позивача про те, що справа за його позовом у 2012 році по суті не розглядалася, що в задоволенні позову йому було відмовлено у зв'язку із пропуском строків звернення до суду, встановлених ст. 233 КЗпП України, не впливає на висновки суду, оскільки в п. 2 ст. 205 ЦПК України йдеться лише про саму наявність судового рішення, що набрало законної сили, незалежно від висновків суду щодо задоволення позову (про задоволення позовних вимог, про відмову у задоволенні позовних вимог та за яких підстав).

Доводи позивача про те, що згідно рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 положення частини другої статті 233 КЗпП України не розповсюджуються на даний вид стягнення, не впливають на висновки суду. В разі якщо позивач не згоден з рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року, він відповідно до ст. 292 ЦПК України має право оскаржити його в апеляційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи номер 2/0512/1940/2012 (провадження 0512/6728/2012), ОСОБА_2 рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року в апеляційному порядку не оскаржував. Та обставина, що позивач своєчасно не скористався своїм правом на апеляційне оскарження, не є підставою для повторного розгляду справи про стягнення з ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На теперішній час позивач не позбавлений можливості використати своє право на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, порушивши питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, апеляційна скарга позивача в частині скасування рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року підлягає частковому задоволенню, рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 листопада 2011 року по 28 грудня 2011 року підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги випливають з трудових правовідносин, які склалися між сторонами з приводу затримки розрахунку при звільненні, і враховуючи, що у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачу відмовлено, підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не розглянув його вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, завданої роботодавцем, є необгрунтованими.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є законним.

Звертаючись до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що така йому завдана діями відповідача щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні.

На теперішній час є таке, що набрало законної сили рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2012 року, яким позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні через пропуск ним строку звернення до суду.

По цій справі апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТДВ «ОП «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 листопада 2011 року по 28 грудня 2011 року підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є похідною від позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При наявності рішення суду про відмову в позові за основною вимогою, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не можливо стягнути моральну шкоду, яка є похідною вимогою. Незалежно від підстав відмови в позові про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (по суті вимог чи за пропуском строку звернення до суду) право позивача є незахищеним, порушене право не відновлено, а отже, й підстав для відшкодування моральної шкоди, як похідної позовної вимоги, за такі дії відповідача, немає, хоча відповідач і надав суду документи про проведення з позивачем розрахунку лише 28 грудня 2011 року, тобто з порушенням строків, встановлених ст.116 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги позивача про хибність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є необгрунтованими.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга в цій частині підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, ст.308, ст. 310, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 листопада 2011 року по 28 грудня 2011 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 листопада 2011 року по 28 грудня 2011 року закрити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 25 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.М. Біляєва

В.В. Папоян