Номер провадження: 22-ц/785/5966/15
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2015 року у цивільній справі за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 про зобов'язання особи привести самочинно збудований об'єкт нерухомого майна до попереднього стану, за участю третьої особи: ОСОБА_4,

встановила:

29 серпня 2014 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради (далі - Малиновська РА ОМР) звернулася з позовною заявою до ОСОБА_3 про зобов'язання особи привести самочинно збудований об'єкт нерухомого майна до попереднього стану, за участю третьої особи: ОСОБА_4 В позовній заяві позивач просить зобов'язати відповідача за свій рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, до попереднього стану, шляхом знесення прибудови площею 12 кв.м.

Також позивач просив встановити порядок і спосіб виконання рішення суду, згідно з яким у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, застосувати вимоги ч.2 ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на приведення до попереднього стану квартири АДРЕСА_1, відповідно до технічної документації, та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування позову Малиновська РА ОМР посилається на те, що відповідач самовільно, без відповідних дозвільних документів, без оформлення правових документів на проведення будівельних робіт, без виділення земельної ділянки у вставленому законом порядку, здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_1, яка розташована на першому поверсі вказаного будинку.

В результаті реконструкції було самочинно збудовано прибудову загальною площею 12 кв.м.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дану прибудову він збудував дійсно без будь-яких дозвільних документів, але заздалегідь отримав згоду всіх сусідів. Прибудову вирішив зробити, тому що у зв'язку із сімейними обставинами, а саме розлученням з дружиною, виникла необхідність в поділі приміщень квартири.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просила позов задовольнити та пояснила, що відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 22 липня 2011 року вона є власником квартири АДРЕСА_2, проте незаконна прибудова ОСОБА_3, стосовно котрої складені численні акти, перешкоджає повноцінному користуванню її підсобним приміщенням літ. «5», згідно технічного паспорту складеного КП «МБТІ та РОН» від 18.08.2011 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2015 року позов Малиновської РА ОМР до ОСОБА_3 було задоволено та було зобов'язано ОСОБА_3 за свій рахунок привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, відповідно до технічної документації, шляхом знесення прибудови площею 12 кв.м.

Крім того було встановлено наступний порядок і спосіб виконання рішення суду, згідно з яким у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, застосувати вимоги ч.2 ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на приведення до попереднього стану квартири АДРЕСА_1 відповідно до технічної документації та було стягнуто з відповідача судові витрати на користь Малиновської РА ОМР у сумі 243,60 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2015 року за заявою третьої особи ОСОБА_4 було виправлено описку у вказаному рішенні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 самочинно, без відповідних дозволів і проектної документації здійснив реконструкцію квартириАДРЕСА_1, шляхом прибудови, чим порушив вимоги чинного законодавства України, у тому числі щодо зайняття земельної ділянки, яка належить Одеській громаді, в особі ОМР.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що відповідач ОСОБА_3 разом з дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 постійно проживає та зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1, та є її основним квартиронаймачем.

Тобто зазначена квартира належить державі (державний житловий фонд) та перебуває у віданні ОМР.

Як вбачається із доповідної записки начальника ділянки № 3 на ім'я директора КП «ЖКС «Хмельницький», листа директора КП «ЖКС «Хмельницький» №56 від 08.05.2014 року на ім'я голови Малиновської РА ОМР, Розпорядження її Голови № 206/01-06 від 21.05.2014 року, протоколу № 001389 серія ОД від 22.04.2013 року, фото фіксації, акту перевірки від 23.06.2014 року; акту від 03.04.2014 року КП ЖКС «Хмельницький», відповідач ОСОБА_3 без оформлення правових документів на проведення будівельних робіт, здійснив реконструкцію кв. АДРЕСА_1, побудувавши до неї прибудову, загальною площею - 12 кв.м. (а.с.10-219).

Зазначені обставини також підтверджуються планом-схемою, складеної майстром Дільниці №3 КП ЖКС «Хмельницький», відповідно до якої до квартири АДРЕСА_1 самовільно прибудовано приміщення площею - 12 кв.м. (а.с.20).

Відповідно до корінця припису від 03.04.2014 року, отриманого ОСОБА_3 03.04.2014 року о 18 год. 00 хв., адміністрація КП ЖКС «Хмельницький» зобов'язала ОСОБА_3 призупинити будівельні роботи з моменту вручення припису та у строк до 16.04.2014 року надати розпорядчі документи на проведення будівельних робіт. У противному випадку до нього будуть прийняті заходи адміністративного впливу (а.с.18).

Однак, зазначений припис ОСОБА_3 не виконав.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №001389, серії ОД, від 22.04.2012 року, складеного майстром дільниці №3 КП ЖКС «Хмельницький», ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачене ст. 150 КоАП України, а саме 22.04.2013 року о 07 год. 20 хв. за адресою: АДРЕСА_1, зафіксовано самовільне будівництво приміщення до квартири №20, без дозвільних документів, про що ОСОБА_3 ознайомлений під підпис.

Розпорядженням голови Малиновської РА ОМР № 206/01-06 від 21.05.2014 року про приведення об'єкту нерухомого майна до попереднього стану, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 виявлено факт самочинного будівництва прибудови, площею 12 кв.м. Припис дільниці КП «ЖКС «Хмельницький» від 03.04.2014 року щодо надання правових документів на прибудову квартиронаймачем ОСОБА_3 не виконаний.

У зв'язку з цим, ОСОБА_3 зобов'язано привести до попереднього стану об'єкт нерухомого майна за вищевказаною адресою, шляхом знесення прибудови, у термін до 20.06.2014 року. У разі невиконання цього розпорядження, відділу правового забезпечення Малиновської РА ОМР звернутися до суду з позовом про приведення об'єкту до попереднього стану.

Крім того, начальник відділу, головний спеціаліст благоустрою та розподілу житла Малиновської РА ОМР, інженер 1-ої категорії ПТО КП ЖКС «Черьомушки», склали акт від 23.06.2014 року про те, що Розпорядження №206/01-06 від 21.05.2014 року по демонтажу самовільно збудованої прибудови площею 12 кв.м. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, не виконане (а.с.16).

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що всі необхідні заходи органів місцевого самоврядування, які були направлені у відношенні ОСОБА_3 щодо приведення реконструйованої квартири до попереднього стану, залишились ним без належного реагування.

З цих підстав, необгрунтованими є доводи апелянта з приводу того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використані всі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що всі міри реагування у відношенні відповідача ОСОБА_3 були вжиті, про що йшлося вище, однак він належним чином не відреагував на них та не привів реконструйовану квартиру до попереднього стану, у зв'язку з чим Малиновська РА ОМР звернулась до суду з даним позовом.

Що стосується правового обґрунтування судового рішення, то колегія суддів погоджується з ним і зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом.

Частиною 2 ст. 376 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Крім того, згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені ряд заходів щодо розробки містобудівної документації, розміщення та будівництво об'єктів у відповідності до документації, і таке інше, а саме:

- розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови;

- розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів;

- раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення рівня ефективності та іншого використання земельних ділянок;

- охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів;

- урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;

- урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва;

- захист прав громадян та громадських організацій згідно законодавства.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9,28 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій». Власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури.

У відповідності до п.9 ст.35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня надіслання повідомлення до інспекції державного архітектурно - будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті або реєстрації декларації про початок виконання підготовчих робіт письмово поінформувати місцевий орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням об'єкта будівництва про початок виконання підготовчих робіт.

Однак, як було встановлено судом у судових засіданнях, до теперішнього часу позивач не отримував інформації щодо проведення підготовчих або будівельних робіт.

Згідно з ч. 2 ст. 376 особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Пунктом 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у випадку істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, за свій рахунок, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З огляду на викладене, порушення відповідачем норм чинного законодавства при здійсненні реконструкції квартири АДРЕСА_1 шляхом самочинно збудованої прибудови, загальною площею 12 кв.м., суд обґрунтовано кваліфікував як здійснення відповідачем ОСОБА_3 самочинного будівництва.

Більш того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що самочинна будівля за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на земельній ділянці комунальній власності територіальної громади м. Одеси, в особі ОМР.

Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, що належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю, в комунальній власності знаходяться всі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Оскільки у відповідності до ст. 116 ЗК України рішення про передачу земельної ділянки, що входить до складу державної (комунальної) власності в користування, є виключним правом органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то слід дійти висновку про самочинне зайняття відповідачем земельної ділянки ОМР, оскільки рішення про передачу йому земельної ділянки в користування під забудову не приймалось.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що суд неправомірно послався в рішенні на ст.ст. 5, 12 Закону України «Про містобудування», ст.ст. 9,28 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.83,116 ЗК України, ч. 7 ст. 376 ЦК України, оскільки ці норми права не поширюються на спірні правовідносини, то колегія суддів не погоджується з ними, з огляду на наступне.

Так, дійсно зазначені норми права не поширюються на правовідносини щодо реконструкції квартир, без заняття земельних ділянок. Однак, в даному випадку реконструкція здійснена саме із зайняттям земельної ділянки місцевої громади, без відповідного дозволу, а тому в даному випадку зазначені правовідносини регулюються саме вищевказаними нормами права.

Що стосується посилання апелянта на те, що Малиновська РА ОМР не наділена повноваженнями щодо видачі приписів стосовно самочинного будівництва та вимагати усунення порушень законодавства в області будівництва, то зазначені доводи спростовуються Рішенням ОМР № 4584-УІ від 13.02.2014 року «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 28.02.2011 року № 384-УІ «Про затвердження положень про виконавчі органи Одеської міської ради», та Положенням про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради (а.с.103,104).

Так, у відповідності до п. 3.2.8 вказаного Положення, Малиновська РА ОМР здійснює контроль за недопущенням самовільного будівництва у районі та здійснює заходи щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції, та звертається до суду з відповідними позовами про знесення самовільно побудованих об'єктів або приведення самовільно реконструйованих об'єктів у первинний стан (а.с.108-109).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія судів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко