Справа № 362/6027/15-ц
Провадження № 2/362/2434/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що ним, на виконання договору страхування № 206-П0429-09 від 29.12.2009 року, укладеного між ним і ОСОБА_2 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, сплачено останньому страхове відшкодування в розмірі 3 810 гривень 62 копійки. Постановою уповноваженого органу від 07.06.2010 року, відповідача визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що на підставі статті 27 «Про страхування» і статті 993 ЦК України, до нього перейшло право вимоги до особи відповідальної за завдані збитки.

Представник позивача надав заяву у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судовому засіданні визнав і не оспорив обставин щодо дорожньо-транспортної пригоди, факту заподіяної з його вини ОСОБА_3 матеріальної шкоди та її розмір. Пояснив, що має, як особа винна у вчиненні ДТП обовязок відшкодувати завдану шкоду, однак просив відмовити в задоволенні позову у звязку із пропуском позивачем строку для звернення до суду з даними вимогами.

Відповідач а судовому засіданні заявив про застосування позовної давності, оскільки ДТП відбулось у 2010 році.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із Договором страхування наземного транспорту № 206-П0429-09 від 29.12.2009 року, позивачем застраховано майнові інтереси ОСОБА_2, повязані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 4 5).

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Білоконь О.В. від 07 червня 2010 року у справі про адміністративне правопорушення № 3-2130/2010 встановлено, що 28 травня 2010 року о 23 годині 30 хвилин, керуючи мотоциклом марки «НТ 150 Т 15», номерний знак НОМЕР_2 по вулиці Грушевського в місті Василькові Київської області, виконуючи розворот, не дотримався безпечного бокового інтервалу, чим порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП; в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності (а. с. 13).

Нормою частини 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З копії страхового акту № 13074/206 від 23.01.2014 року вбачається, що вищевказана подія кваліфікована страховиком як страховий випадок у звязку з чим, згідно із Договором страхування наземного транспорту № 206-П0429-09 від 29.12.2009 року прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 3 810 гривень 62 копійки, яку встановлено на підставі Ремонтної калькуляції № 310510/4 від 31.05.2010 року (а.с. 8, 10 11).

Платіжним дорученням № 5810 від 13 лютого 2014 року підтверджується факт виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування в зазначеній сумі (а.с. 12).

Нормою частини 1 статті 1166 ЦК України, передбачено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Норма пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 993 ЦК України та у відповідності до статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, слід зробити висновок, що на підставі частини першої статті 1191 ЦК України, у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Одночасно, суд враховує зміст норми частини шостої статті 261 ЦК України відповідно до якої за регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобовязання.

Оскільки основне зобовязання за договором страхування було виконано страховиком на користь страхувальника лише у лютому 2014 року, суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Таким чином, відсутні підстави для застосування позовної давності за заявою відповідача.

За таких обставин, до стягнення з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає сума виплаченого страхувальнику страхового відшкодування, а тому, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 256 268, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 1 11, 57 62, 64, 88, 169, 208, 209, 212 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» грошові кошти в сумі 3 810 (три тисячі вісімсот десять) гривень 62 копійки та 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий