Справа № 529/1295/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті матері ОСОБА_2 він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що складається з домоволодіння, яке розташоване по вул. Даценка, 54 в с. Чернечий Яр Дканського району Полтавської області та відносилося до типу колгоспного двору, однак через втрату померлою оригінала правовстановлюючого документа про право власності на це майно позбавлений можливості нотаріально оформити право власності на нього, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Від відповідача - Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - Великобудищанська сільська рада/ - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа Диканська державна нотаріальна контора Полтавської області /далі - Диканська держнотконтора/ - заперечень проти позову не подала, подала заяву про розгляд справи без участі її представника.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представників відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

12 січня 2009 року в с. Чернечий Яр Диканського району Полтавської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-Ке № 124033, виданим 12 січня 2009 року Великобудищанською сільською радою.

На підставі свідоцтва про право власності, виданого 02.01.1990 року Великобудищанською сільською радою народних депутатів, нині померлій ОСОБА_2 належало домоволодіння, яке розташоване по вул. Даценка, 54 в с. Чернечий Яр Диканського району Полтавської області та, згідно технічного паспорта на садибний житловий будинок, виготовленого 10 листопада 2015 року приватним підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, літніх кухонь - літ. Б, б, Е, е, погреба вхідного - літ. В, сараїв - літ. Г, г, Д, навісу - літ. е1, колодязя питного № 2, огорожі № 3, № 4. Вказане домоволодіння за померлою ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було зареєстроване у органах БТІ, що підтверджено відповідною довідкою. Однак Свідоцтво про право власності за життя нині померлою ОСОБА_2 було втрачене.

За життя нині померла ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті у належному їй спірному домоволодінні, яке розташоване по вул. Даценка, 54 в с. Чернечий Яр диканського району Полтавської області та розпоряджалась ним, як власник, що підтверджено довідкою відповідача.

Згідно ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент видачі Свідоцтва про право власності на житловий будинок нині померлій ОСОБА_2, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки за життя ОСОБА_3 правомірно набула право власності на спірне домоволодіння, хоча нею і було втрачено Свідоцтво про право власності на нього, суд приходить до висновку, що це майно належало їй на законних підставах, а тому є спадковим.

Як вбачається з заповіту, посвідченого 27 лютого 2006 року виконавчим комітетом Великобудищанської сільської ради, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно синові ОСОБА_1 - позивачу по справі.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу її відкриття не заявив про відмову від неї.

З довідки Диканської держнотконтори вбачається, що після смерті ОСОБА_2 01.06.2009 року була заведена спадкова справа на підставі заяви позивача, який є сином померлої, про прийняття спадщини. Однак позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне домоволодіння через втрату оригінала Свідоцтва про право власності на нього.

Враховуючи, що спірне домоволодіння є спадковим майном, належало померлій ОСОБА_2 на законних підставах, позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316-318, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1268-1270 ЦК України, 86, 100 ЦК України в редакції 1963 року ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на домоволодіння. що розташоване по вул. Даценка, 54 в с. Чернечий Яр Диканського району Полтавської області та в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, літніх кухонь - літ. Б, б, Е, е, погреба вхідного - літ. В, сараїв - літ. Г, г, Д, навісу - літ. е1, колодязя питного № 2, огорожі № 3, № 4, яке належало померлій 12 січня 2009 року ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 02 січня 1990 року Великобудищанською сільською радою народних депутатів Диканського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: