Ухвала

іменем України

18 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_5 як боржника та ОСОБА_4, ОСОБА_3 як поручителів 4 383,71 долара США та 126 077,33 грн боргу за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 17 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу 4000 доларів США зі сплатою 11 % річних за користування коштами, з терміном повернення до 16 листопада 2016 року, зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 67,78 долара США.

На забезпечення виконання зобов'язань між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладено договори поруки, за яким відповідачі поручилися відповідати перед кредитором солідарно з боржником за виконання ним своїх зобов'язань.

Позичальник неналежно виконував узяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 17 квітня 2014 року утворилася заборгованість зі сплати тіла кредиту у розмірі 3005,43 долара США, відсотків за користування коштами - 547,13 долара США, комісії - 831,15 долара США, пені за прострочення сплати кредиту - 10663,19 долара США, що у гривневому еквіваленті становить 121 518,89 грн., штраф 400 долара США, що у гривневому еквіваленті становить 4558,44 грн.

05 червня 2014 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 серпня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» 4383,71 долара США та 126 077,33 грн заборгованості за кредитним договором та 1760 грн 35 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що боржник порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у результаті чого утворився борг, який підлягає стягненню з нього та поручителів у солідарному порядку.

Проте, погодитися з таким рішенням суду апеляційної інстанції не можна на таких підставах.

Відповідно до ст. ст. 213, 303 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно з законом, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилають як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Цим вимогам оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 17 листопада 2006 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за яким банк надав, а позичальник отримав 4000 доларів США зі сплатою 11 % річних за користування коштами та терміном повернення до 16 листопада 2016 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладено договори поруки, за якими відповідачі зобов'язалися відповідати солідарно з боржником за виконання ним свого обов'язку.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 17 квітня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 4383,71 долара США та 126 077 грн 33 коп.

Постановляючи ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд не виконав вимоги процесуального права та не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, не перевірив доводів апеляційної скарги відповідачки про застосування строків позовної давності апеляційним судом, оскільки справа у суді першої інстанції розглянута без її участі і вона була позбавлена можливості подати таку заяву, що порушує її права, не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Не перевірив можливості застосування строків позовної давності, умови та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, а встановивши, що погашення боргу здійснюється щомісячними платежами, не з'ясував, як обчислюється позовна давність в цьому випадку та не перевірив її дотримання за кожним платежем окремо, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14.

Разом із тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо правильності нарахування пені, суд не перевірив доводів апеляційної скарги про те, що її розрахунок проведений за весь період з часу виникнення боргу, не перевірив правильність розрахунку пені з урахуванням строку, за який може бути нарахована пеня, а пославшись на те, що в матеріалах справи міститься відповідний розрахунок, не врахував, що у ньому зазначено тільки період та загальний розмір пені, не перевірив, як здійснено її нарахування та за який період.

Крім того, апеляційний суд не перевірив доводів відповідача про те, що борг за кредитним договором стягнуто в іноземній валюті, та не надав цим обставинам відповідної оцінки.

Не врахував, що відповідно до вимог ст. ст. 192, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня, а іноземна валюта може використовуватись в України у випадках і в порядку, встановлених законом, і таким чином не виконав вимог процесуального права щодо повноти та всебічності розгляду справи та не з'ясував, чи є підстави для ухвалення рішення про стягнення боргу у доларах США, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року № 6-145цс14.

Не перевірив наявності у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, що дає підстави для стягнення боргу в іноземній валюті, про що зазначено у цій постанові Верховного Суду України, постановив ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін з порушенням норм процесуального права.

При цьому не перевірив висновків суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат, не врахував вимоги ст. 88 ЦПК України та не з'ясував, чи передбачено законом солідарний обов'язок боржника та поручителя зі сплати судового збору та в якій частині кожний із них повинен відшкодувати ці витрати.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та є підставою для скасування ухвали апеляційного суду і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати до цього суду на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 14 серпня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

В.О. Савченко