Справа № 308/6923/15-ц
У Х В А Л А

15.07.2015 р. м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., розглянувши клопотання публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту.

Ухвалою судді від 15.07.2015 р. відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду.

Позивач подав клопотання про забезпечення позову в якому просить в якості забезпечення позову до початку попереднього слухання справи накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно (житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Ціолковського, 23), що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, обмежити право виїзду ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

До поданого клопотання не надано жодного доказу того, що не вжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За наведених обставин, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову за поданою заявою.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4