Справа № 367/5609/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

при секретарі Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке не було зареєстровано спадкодавцем, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 2011 року помер його батько ОСОБА_2. Факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1, видане 18.02.1971 р. І-АВ №316684 та свідоцтвом про смерть, видане 14.12.2011 року, серія І-ЩЛ №231944.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будівлі виробничої майстерні, яка розташована за адресою вул. Донецька, 18-а, м. Ірпінь (село Романівка).

Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька.

У 1989 році його батьком ОСОБА_2 було створено виробничий кооператив «Керсилл», головою якого був його батько, а він працював у цьому ж кооперативі дробильником, про що свідчить запис у його трудовій книжці.

Для здійснення виробничої діяльності виробничий кооператив «Керсилл», головою якого був його батько ОСОБА_2 звернувся до директора радгоспу «Рубежівський» ОСОБА_3, який знаходився в селі Михайлівська Рубежівка з проханням здати в оренду кооперативу невикористовувану на той час і списану з балансу радгоспу насосну станцію, яка знаходиться поблизу села Романівка з прилеглою земельною ділянкою у розмірі 0.08 га для організації в ній виробничої майстерні з випуску продукції, згідно з уставом кооперативу, на 50 років з правом викупу даного приміщення насосної станції і будівництва необхідних кооперативу приміщень відповідно до законодавства.

Відповідно до ОСОБА_4 від 24 серпня 1990 року комісія у складі головного інженера, старшого прораба та бухгалтера радгоспу «Рубежівський» провели огляд приміщення вищезгаданої насосної станції «Ірпінь» розміром 6 на 8 метрів та встановили, що на момент огляду станція не діє, списана з балансу радгоспу, технічне оснащення відсутнє, вікна, двері також відсутні. Стоїть лите каркас будівлі, що складається із панелей залишковий відсоток придатності яких складає 30 відсотків від первинної ціни. Комісія вважає, що залишкова вартість насосної станції складає чотириста сорок сім рублів 21 коп.

Після проведення оцінки насосної станції 25 серпня 1990 року між радгоспом «Рубежівський», в особі директора радгоспу ОСОБА_3, та виробничим кооперативом «Керсилл», в особі голови кооперативу ОСОБА_2, укладено договір оренди, відповідно до якого радгосп «Рубежівський» здає, а кооператив «Керсилл» бере в оренду будівлю бувшої насосної станції «Ірпінь» та прилеглу до неї земельну ділянку розміром 0.08 га строком на пятдесят років.

Цим договором оренди передбачено, що радгосп «Рубежівський» зобов'язується надати кооперативу «Керсилл» будівлю бувшої насосної станції «Ірпінь» залишковою вартістю чотириста сорок сім рублів 21 коп. та прилеглу до неї земельну ділянку розміром 0,08 га з моменту підписання договору, при цьому радгосп «Рубежівський» надає право викупу будівлі бувшої насосної станції «Ірпінь» та надає дозвіл будувати на орендованій ділянці інші будівлі та інженерні споруди необхідні для виробництва. За умови виконання цих робіт за рахунок коштів кооперативу «Керсилл» вони є власністю кооперативу.

Також згаданим договором оренди кооперативу «Керсилл» надано право після викупу будівлі насосної станції розпоряджатись нею та збудованими будівлями та спорудами на власний розсуд: продавати, здавати в оренду та здійснювати інші дії що не суперечать законодавству. У разі ліквідації кооперативу «Керсилл» його права та обовязки по цьому договору оренди переходять його правонаступникам.

З іншого боку, відповідно до умов договору, кооператив «Керсилл» зобовязується провести повну оплату за будівлю насосної станції у розмірі чотириста сорок сім рублів 21 коп.

4 жовтня 1990 року кооперативом «Керсилл», проведено повну оплату будівлі колишньої насосної станції «Ірпінь» у розмірі чотириста сорок сім рублів 21 коп., тобто здійснено викуп цієї будівлі відповідно до умов передбачених договором оренди. Факт здійснення оплати підтверджує квитанція до прибуткового касового ордеру № 1213 від 04 жовтня 1990 року, яка свідчить про те, що від ОСОБА_2 прийнято чотириста сорок сім рублів 41 коп., а підставою для оплати є викуп залишкової вартості будівлі насосної станції відповідно до договору оренди. Вказана квитанція підписана власноруч головним бухгалтером та касиром радгоспу «Рубежівський».

Також цей факт підтверджує довідка від 15 травня 2015 року, отримана від ТОВ «Агрофірма «Рубежівська», яке являється правонаступником радгоспу «Рубежівський», у підтвердження того, що кооперативом «Керсилл», в особі ОСОБА_2, здійснено повну оплату (викуп) залишкової вартості бувшої насосної станції «Ірпінь», відповідно до вартості, визначеної актом огляду приміщення від 24 серпня 1990 року, та передано його у власність кооперативу «Керсилл» радгоспом «Рубежівський».

Того ж дня, 4 жовтня 1990 року, після отримання усієї суми залишкової вартості будівлі бувшої насосної станції, комісією у складі в.о. головного інженера-гідротехніка, старшого прораба та бухгалтера радгоспу «Рубежівський» і голови кооперативу «Керсилл» ОСОБА_2 було складено ОСОБА_4 передачі приміщення бувшої насосної станції «Ірпінь» та прилеглої до неї земельної ділянки.

ОСОБА_4 свідчить про те, що кооперативом «Керсилл» виконано частину умов договору оренди від 25 серпня 1990 року між радгоспом «Рубежівський» і кооперативом «Керсилл», тобто здійснено оплату залишкової вартості будівлі бувшої насосної станції у розмірі чотириста сорок сім рублів 21 коп., а радгоспом «Рубежівський» проведено передачу приміщення бувшої насосної станції «Ірпінь» у власність кооперативу «Керсил». Також актом чітко зазначено, що станція передана в постійне користування кооперативу.

У даному випадку кооператив «Керсилл» скористався цим правом

викупив колишню насосну станцію у радгоспу «Рубежівський».

З цього випливає той факт, що з моменту підписання зазначеного ОСОБА_4 єдиним і законним власником приміщення колишньої насосної станції «Ірпінь» став кооператив «Керсилл», який планував переобладнати це приміщення у виробничу майстерню.

Однак, кооператив «Керсилл» проіснував недовго і 30 грудня 1990 року і відповідно до протоколу № 6 загальних зборів членів виробничого кооперативу «Керсилл» прийнято рішення про ліквідацію кооперативу та створення ліквідаційної комісії, а також про передачу майна кооперативу ОСОБА_2, як таке що купувалось за його власні кошти.

Ліквідаційна комісія встановила, що кооператив «Керсилл» за час свого існування продукцію не виготовляв і прибутків не мав. Банківських позик і кредитів кооператив не мав та операцій з банківськими рахунками не проводив. Всі затрати на придбання матеріальної бази здійснювались ОСОБА_2 за власні кошти, а тому станом на 21 січня 1991 року всі матеріальні засоби передані ОСОБА_2, як такі, що придбані ним за власні кошти.

Даний факт підтверджує також довідка податкової інспекції від 02 квітня 1991 року за № 388, яка свідчить про відсутність заборгованості самоліквідованого кооперативу «Керсилл» перед державним бюджетом.

Тобто, ця довідка свідчить також і про те, що розподілена членами кооперативу є правомірною та законною і держава до цієї власності та такого розподілу майна кооперативу не має ніяких претензій чи зауважень.

Зокрема, ОСОБА_2 було передано приміщення виробничої майстерні розміром 48 м2, (колишня насосна станція «Ірпінь»), як таке, що викуплене у радгоспу «Рубежівський» відповідно до умов договору оренди від 25 серпня 1990 року, за чотириста сорок сім рублів 41 коп., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 1213 від 04 жовтня 1990 року, за власні кошти ОСОБА_2

Про це свідчить ОСОБА_4 прийому-передачі від 21 січня 1991 року яким кооператив «Керсилл» передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність приміщення виробничої майстерні площею 48 м2 та земельну ділянку розміром 0,08 га. Підставою для передачі є рішення загальних зборів кооперативу «Керсилл» від 30 грудня 1990 року № 6.

Таким чином, на момент передачі кооперативом майна ОСОБА_2 у власність, чинне на той час законодавство не суперечило та не забороняло таких дій, як відчужувачу, так і набувачу власності цього майна в процесі підприємницької діяльності.

З 21 січня 1991 року приміщення виробничої майстерні площею 48 м2 , яке знаходиться поблизу села Романівка з прилеглою земельною ділянкою у розмірі 0,08 га. належить ОСОБА_2, право власності на передане йому приміщення майстерні є законним, правомірним та з 1991 року до цього часу ніким не оскарженим та не запереченим і не відміненим.

ОСОБА_4 факт підтверджує довідка від 15 травня 2015 року, отримана від ТОВ «Агрофірма «Рубежівська», яке являється правонаступником радгоспу «Рубежівський», у підтвердження того, що кооперативом «Керсилл», в особі ОСОБА_2, здійснено повну оплату (викуп) залишкової вартості бувшої насосної станції «Ірпінь», відповідно до вартості, визначеної актом огляду приміщення від 24 серпня 1990 року, та передано його у власність кооперативу «Керсилл» радгоспом «Рубежівський».

Враховуючи той факт, що приміщення виробничої майстерні площею площею 48 м2 перейшло у власність ОСОБА_2Ф,. між радгоспом «Рубежівський» в особі директора радгоспу ОСОБА_5 та підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір оренди земельної ділянки від 11 травня 1994 року, про передачу в користування земельної ділянки у розмірі 0,08 га., на якій знаходиться будівля виробничої майстерні за адресою: вул. Донецька, 18-а в селі Романівка, Ірпінської міськради.

З 1992 року його батько, ОСОБА_2, працює у своїй виробничій майстерні, як приватний підприємець, про що свідчить Свідоцтво № 84 від 15 січня 1992 року про державну реєстрацію ОСОБА_2 підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, по виготовленню та ремонту металовиробів. 06 березня 1998 року, ОСОБА_2 було зроблено перереєстрацію своєї підприємницької діяльності та продовжено роботу по виготовленню металовиробів і памятників з бетону в приміщенні своєї майстерні.

Після повернення з лав ОСОБА_6 у 1992 році він теж почав працювати разом із своїм батьком у його майстерні.

Про цей факт свідчать записи у його трудовій книжці, згідно з якими він прийнятий на роботу зварювальником, слюсарем-зборщиком металовиробів з 10 лютого 1992 року та звільнений з роботи 10 лютого 2006 року у звязку із держаною реєстрацією фізичної особи-підприємця. Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1, видано виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, 13 лютого 2006 року № 661852.

Після отримання свідоцтва фізичної особи підприємця він продовжив працювати зі своїм батьком у його майстерні та продовжує там працювати до цього часу. ОСОБА_4 факт можуть підтвердити мешканці с. Романівка, які живуть поряд з майстернею його батька, та є свідками того, що він з його батьком працює там вже протягом багатьох років. У загальному підсумку він працює та здійснюю свою підприємницьку діяльність з виробництва виробів з металу у виробничій майстерні його батька у с. Романівка по вул. Донецькій, 18-а, вже понад 22 роки.

Він з своїм батьком планували добудувати до майстерні ще два приміщення: для установки гідравлічного преса та для облаштування кузні.

За період їхньої праці ними було добудовано частину запланованих приміщень до майстерні та придбано чимало обладнання для виробництва виробів з металу.

Але, через нестачу коштів вони не змогли остаточно закінчити будівництво, це стало причиною того, що його батько не зміг зареєструвати право власності на свою майстерню за життя, адже вона на той час вважалася обєктом незакінченого будівництва.

Після смерті його батька ОСОБА_2 він зміг добудувати усі приміщення, які вони розпочали будувати ще за життя батька. На сьогодні майстерня (яка розташована за адресою вул. Донецька, 18-а, м. Ірпінь (село Романівка) складається із чотирьох приміщень. Згідно із Технічним паспортом на виробничу майстерню, складеним 01 квітня 2013 року її загальна площа становить 203,7 м2. Згідно з проведеною експертною оцінкою виробничої майстерні її вартість становить 149 749 грн.

У звязку з вищевикладеним просить суд визнати за ним право власності на приміщення виробничої майстерні, яка розташована за адресою вул. Донецька, 18-а, м. Ірпінь (село Романівка)

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задоволити.

Представник Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи мається відповідна розписка, позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 2011 року помер батько позивача - ОСОБА_2. Факт батьківства підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1, видане 18.02.1971 р. І-АВ №316684 та свідоцтвом про смерть , видане 14.12.2011 року, серія І-ЩЛ №231944.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будівлі виробничої майстерні, яка розташована за адресою вул. Донецька, 18-а, м. Ірпінь (село Романівка).

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька.

У 1989 році батьком позивача ОСОБА_2 було створено виробничий кооператив «Керсилл», головою якого був його батько, а позивач працював у цьому ж кооперативі дробильником, про що свідчить запис у його трудовій книжці.

Для здійснення виробничої діяльності виробничий кооператив «Керсилл», головою якого був батько позивача ОСОБА_2 звернувся до директора радгоспу «Рубежівський» ОСОБА_3, який знаходився в селі Михайлівська Рубежівка з проханням здати в оренду кооперативу невикористовувану на той час і списану з балансу радгоспу насосну станцію, яка знаходиться поблизу села Романівка з прилеглою земельною ділянкою у розмірі 0.08 га для організації в ній виробничої майстерні з випуску продукції, згідно з уставом кооперативу, на 50 років з правом викупу даного приміщення насосної станції і будівництва необхідних кооперативу приміщень відповідно до законодавства.

Відповідно до ОСОБА_4 від 24 серпня 1990 року комісія у складі головного інженера, старшого прораба та бухгалтера радгоспу «Рубежівський» провели огляд приміщення вищезгаданої насосної станції «Ірпінь» розміром 6 на 8 метрів та встановили, що на момент огляду станція не діє, списана з балансу радгоспу, технічне оснащення відсутнє, вікна, двері також відсутні. Стоїть лите каркас будівлі, що складається із панелей залишковий відсоток придатності яких складає 30 відсотків від первинної ціни. Комісія вважає, що залишкова вартість насосної станції складає чотириста сорок сім рублів 21 коп.

Після проведення оцінки насосної станції 25 серпня 1990 року між радгоспом «Рубежівський», в особі директора радгоспу ОСОБА_3, та виробничим кооперативом «Керсилл», в особі голови кооперативу ОСОБА_2, укладено договір оренди, відповідно до якого радгосп «Рубежівський» здає, а кооператив «Керсилл» бере в оренду будівлю бувшої насосної станції «Ірпінь» та прилеглу до неї земельну ділянку розміром 0.08 га. строком на пятдесят років.

Цим договором оренди передбачено, що радгосп «Рубежівський» зобов'язується надати кооперативу «Керсилл» будівлю бувшої насосної станції «Ірпінь» залишковою вартістю чотириста сорок сім рублів 21 коп. та прилеглу до неї земельну ділянку розміром 0,08 га. з моменту підписання договору, при цьому радгосп «Рубежівський» надає право викупу будівлі бувшої насосної станції «Ірпінь» та надає дозвіл будувати на орендованій ділянці інші будівлі та інженерні споруди необхідні для виробництва. За умови виконання цих робіт за рахунок коштів кооперативу «Керсилл» вони є власністю кооперативу.

Також згаданим договором оренди кооперативу «Керсилл» надано право після викупу будівлі насосної станції розпоряджатись нею та збудованими будівлями та спорудами на власний розсуд: продавати, здавати в оренду та здійснювати інші дії що не суперечать законодавству. У разі ліквідації кооперативу «Керсилл» його права та обовязки по цьому договору оренди переходять його правонаступникам.

З іншого боку, відповідно до умов договору, кооператив «Керсилл» зобовязується провести повну оплату за будівлю насосної станції у розмірі чотириста сорок сім рублів 21 коп.

4 жовтня 1990 року кооперативом «Керсилл», проведено повну оплату будівлі колишньої насосної станції «Ірпінь» у розмірі чотириста сорок сім рублів 21 коп., тобто здійснено викуп цієї будівлі відповідно до умов передбачених договором оренди. Факт здійснення оплати підтверджує квитанція до прибуткового касового ордеру № 1213 від 04 жовтня 1990 року, яка свідчить про те, що від ОСОБА_2 прийнято чотириста сорок сім рублів 41 коп., а підставою для оплати є викуп залишкової вартості будівлі насосної станції відповідно до договору оренди. Вказана квитанція підписана власноруч головним бухгалтером та касиром радгоспу «Рубежівський».

Також цей факт підтверджує довідка від 15 травня 2015 року, отримана від ТОВ «Агрофірма «Рубежівська», яке являється правонаступником радгоспу «Рубежівський», у підтвердження того, що кооперативом «Керсилл», в особі ОСОБА_2, здійснено повну оплату (викуп) залишкової вартості бувшої насосної станції «Ірпінь», відповідно до вартості, визначеної актом огляду приміщення від 24 серпня 1990 року, та передано його у власність кооперативу «Керсилл» радгоспом «Рубежівський».

Того ж дня, 4 жовтня 1990 року, після отримання усієї суми залишкової вартості будівлі бувшої насосної станції, комісією у складі в.о. головного інженера-гідротехніка, старшого прораба та бухгалтера радгоспу «Рубежівський» і голови кооперативу «Керсилл» ОСОБА_2 було складено ОСОБА_4 передачі приміщення бувшої насосної станції «Ірпінь» та прилеглої до неї земельної ділянки.

ОСОБА_4 свідчить про те, що кооперативом «Керсилл» виконано частину умов договору оренди від 25 серпня 1990 року між радгоспом «Рубежівський» і кооперативом «Керсилл», тобто здійснено оплату залишкової вартості будівлі бувшої насосної станції у розмірі чотириста сорок сім рублів 21 коп., а радгоспом «Рубежівський» проведено передачу приміщення бувшої насосної станції «Ірпінь» у власність кооперативу «Керсил». Також актом чітко зазначено, що станція передана в постійне користування кооперативу.

У даному випадку кооператив «Керсилл» скористався цим правом

викупив колишню насосну станцію у радгоспу «Рубежівський».

З цього випливає той факт, що з моменту підписання зазначеного ОСОБА_4 єдиним і законним власником приміщення колишньої насосної станції «Ірпінь» став кооператив «Керсилл», який планував переобладнати це приміщення у виробничу майстерню

Однак, кооператив «Керсилл» проіснував недовго і 30 грудня 1990 року і відповідно до протоколу № 6 загальних зборів членів виробничого кооперативу «Керсилл» прийнято рішення про ліквідацію кооперативу та створення ліквідаційної комісії, а також про передачу майна кооперативу ОСОБА_2, як таке що купувалось за його власні кошти.

Ліквідаційна комісія встановила, що кооператив «Керсилл» за час свого існування продукцію не виготовляв і прибутків не мав. Банківських позик і кредитів кооператив не мав та операцій з банківськими рахунками не проводив. Всі затрати на придбання матеріальної бази здійснювались ОСОБА_2 за власні кошти, а тому станом на 21 січня 1991 року всі матеріальні засоби передані ОСОБА_2, як такі, що придбані ним за власні кошти.

Даний факт підтверджує також довідка податкової інспекції від 02 квітня 1991 року за № 388, яка свідчить про відсутність заборгованості само ліквідованого кооперативу «Керсилл» перед державним бюджетом.

Тобто, ця довідка свідчить також і про те, що розподілена членами кооперативу є правомірною та законною і держава до цієї власності та такого розподілу майна кооперативу не має ніяких претензій чи зауважень.

Зокрема, ОСОБА_2 було передано приміщення виробничої майстерні розміром 48 м2, (колишня насосна станція «Ірпінь»), як таке, що викуплене у радгоспу «Рубежівський» відповідно до умов договору оренди від 25 серпня 1990 року, за чотириста сорок сім рублів 41 коп., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 1213 від 04 жовтня 1990 року, за власні кошти ОСОБА_2

Про це свідчить ОСОБА_4 прийому-передачі від 21 січня 1991 року яким кооператив «Керсилл» передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність приміщення виробничої майстерні площею 48 м2 та земельну ділянку розміром 0,08 га. Підставою для передачі є рішення загальних зборів кооперативу «Керсилл» від 30 грудня 1990 року № 6.

Таким чином, на момент передачі кооперативом майна ОСОБА_2 у власність, чинне на той час законодавство не суперечило та не забороняло таких дій, як відчужувачу, так і набувачу власності цього майна в процесі підприємницької діяльності.

З 21 січня 1991 року приміщення виробничої майстерні площею 48 м , яке знаходиться поблизу села Романівка з прилеглою земельною ділянкою у розмірі 0,08 га. належить ОСОБА_2, право власності на передане йому приміщення майстерні є законним, правомірним та з 1991 року до цього часу ніким не оскарженим та не запереченим і не відміненим.

ОСОБА_4 факт підтверджує довідка від 15 травня 2015 року, отримана від ТОВ «Агрофірма «Рубежівська», яке являється правонаступником радгоспу «Рубежівський», у підтвердження того, що кооперативом «Керсилл», в особі ОСОБА_2, здійснено повну оплату (викуп) залишкової вартості бувшої насосної станції «Ірпінь», відповідно до вартості, визначеної актом огляду приміщення від 24 серпня 1990 року, та передано його у власність кооперативу «Керсилл» радгоспом «Рубежівський».

Враховуючи той факт, що приміщення виробничої майстерні площею площею 48 м2 перейшло у власність ОСОБА_2Ф,. між радгоспом «Рубежівський» в особі директора радгоспу ОСОБА_5 та підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір оренди земельної ділянки від 11 травня 1994 року, про передачу в користування земельної ділянки у розмірі 0,08 га., на якій знаходиться будівля виробничої майстерні за адресою: вул. Донецька, 18-а в селі Романівка, Ірпінської міськради.

З 1992 року батько позивача, ОСОБА_2, працює у своїй виробничій майстерні, як приватний підприємець, про що свідчить Свідоцтво № 84 від 15 січня 1992 року про державну реєстрацію ОСОБА_2 підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, по виготовленню та ремонту металовиробів. 06 березня 1998 року, ОСОБА_2 було зроблено перереєстрацію своєї підприємницької діяльності та продовжено роботу по виготовленню металовиробів і памятників з бетону в приміщенні своєї майстерні.

Після повернення з лав ОСОБА_6 у 1992 році ОСОБА_1 теж почав працювати разом із своїм батьком у його майстерні. Про цей факт свідчать записи у його трудовій книжці, згідно з якими він прийнятий на роботу зварювальником, слюсарем-зборщиком металовиробів з 10 лютого 1992 року та звільнений з роботи 10 лютого 2006 року у звязку із держаною реєстрацією фізичної особи-підприємця. Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_1, видано виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, 13 лютого 2006 року № 661852.

Після отримання свідоцтва фізичної особи підприємця позивач продовжив працювати зі своїм батьком у його майстерні та продовжує там працювати до цього часу.

У загальному підсумку ОСОБА_1 працює та здійснює свою підприємницьку діяльність з виробництва виробів з металу у виробничій майстерні його батька у с. Романівка по вул. Донецькій, 18-а, вже понад 22 роки.

Позивач разом з своїм батьком планували добудувати до майстерні ще два приміщення: для установки гідравлічного преса та для облаштування кузні.

За період їхньої праці ними було добудовано частину запланованих приміщень до майстерні та придбано чимало обладнання для виробництва виробів з металу.

Але, через нестачу коштів вони не змогли остаточно закінчити будівництво, це стало причиною того, що його батько не зміг зареєструвати право власності на свою майстерню за життя, адже вона на той час вважалася обєктом незакінченого будівництва.

Після смерті батька позивача, ОСОБА_7 він зміг добудувати усі приміщення, які вони розпочали будувати ще за життя батька. На сьогодні майстерня (яка розташована за адресою вул. Донецька, 18-а, м. Ірпінь (село Романівка) складається із чотирьох приміщень. Згідно із Технічним паспортом на виробничу майстерню, складеним 01 квітня 2013 року її загальна площа становить 203,7 м2. Згідно з проведеною експертною оцінкою виробничої майстерні її вартість становить 149 749 грн.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином суд вважає, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 202, 219, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 62, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на приміщення виробничої майстерні, яка розташована за адресою вул. Донецька, 18-а, м. Ірпінь (с. Романівка).

Повний текст рішення буде виготовлено 25.08.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8