Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: Головуючого - судді Астахової О.О.

при секретарі: Рудь Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за спільною заявою подружжя, яке має дитину, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

28 жовтня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 липня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний запис № 420. Посилаючись на те, що від шлюбу вони мають спільну дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейні відносини між ними не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя, як подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам. Враховуючи наявність письмової угоди про те, що дитина буде проживати із батьком, ОСОБА_1, а мати - ОСОБА_2 зобов»язується сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття, подружжя просить про задоволення їхньої спільної заяви про розірвання шлюбу.

У судове засідання сторони не з'явилися, надали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв вбачається, що заявники підтримують спільну заяву та просять її задовольнити. Після розірвання шлюбу заявник ОСОБА_2 просить залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 03 липня 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_1, про що зроблено відповідний запис № 420 (а.с.8).

Від шлюбу подружжя має спільну дитину: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 07 листопада 2002 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 2045 (а.с. 9).

01.07.2015 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2, з другої сторони укладено договір про сплату аліментів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сєніною О.О., зареєстрований в реєстрі за № 615. Відповідно до умов якого, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде проживати разом із батьком - ОСОБА_1, а мати - ОСОБА_2 зобов'язана сплатити всю суму аліментів за 62 місяця, що залишились до досягнення дитиною повноліття, а саме: 89365,00 грн., шляхом виплати готівкою, із розрахунку 1286 грн. на місяць до 30 листопада 2015 року та 1455,00 грн. на місяць до досягнення сином повноліття.

Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, питання з ким із батьків буде проживати син, та яку участь у забезпеченні умов його життя братиме мати - ОСОБА_2, а також про умови здійснення нею права на особисте виховання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, між сторонами вирішено в добровільному порядку шляхом укладання нотаріально посвідченого договору.

Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також те, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу протягом місяця з дня звернення до суду не відкликана жодною із сторін, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, вимоги про залишення заявнику свого шлюбного прізвища «ОСОБА_2» - також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 109, 113 Сімейного Кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Спільну заяву подружжя, яке має дитину, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві 03 липня 1999 року, про що зроблено відповідний запис № 420 - розірвати.

Після розірвання шлюбу дружині залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :