У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до державного підприємства «Південна залізниця», треті особи: департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду у Харківській області, про стягнення витрат на оплату спеціального транспортного засобу, витрат на переобладнання автомобіля, грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, зобов'язання здійснити перерахунок грошової компенсації, за касаційною скаргою державного підприємства «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Куп'янська дирекція залізничних перевезень» державного підприємства «Південна залізниця» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 9 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив і просив стягнути з державного підприємства «Південна залізниця» (далі - ДП «Південна залізниця») витрати на оплату спеціального транспортного засобу - вартість автомобіля ЗАЗ Сенс TF 698К- 20 у розмірі 91 тис. грн., виробничих витрат з переобладнання цього автомобіля у розмірі 3 073 грн 94коп. та зобов'язати відповідача проводити перерахунок коштів за бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у травні за друге півріччя поточного року, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 <nau://ukr/228-2007-п>.

Позивач посилався на те, що він є інвалідом другої групи з втратою професійної працездатності 100% безстроково. Причиною каліцтва стала травма, отримана ним з вини Куп'янської дирекції залізничних перевезень, яка на даний час є підрозділом ДП «Південна залізниця», як джерела підвищеної небезпеки. Внаслідок травми йому було ампутовано праве стегно та визнано інвалідом. Наявність завданої шкоди встановлена на підставі судових рішень, ухвалених з 1980 року. На підставі рішень Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2003 року та 23 вересня 2003 року, ним 13 січня 2004 року було отримано автомобіль. Відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, наступний автомобіль можна отримати за наявності умови експлуатації не менше 10 років попереднього автомобіля. Оскільки на даний час сплинули 10 років з дня отримання ним першого автомобіля та він має висновок МСЕК по визначенню медичних показань для забезпечення інвалідів автомобілями він звернувся до відповідача ДП «Південна залізниця» з заявою про оплату витрат, пов'язаних з отриманням та підготовкою до експлуатації автомобіля ЗАЗ Сенс з ручним керуванням на дві руки та одну ногу виробництва Запорізького автомобільного заводу. Листом від 3 лютого 2014 року ДП «Південна залізниця» йому було відмовлено у оплаті відповідних витрат.

У зв'язку з цим позивач просив задовольнити його вимоги у судовому порядку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 9 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ДП «Південна залізниця» витрати на оплату спеціального транспортного засобу, а саме:

- вартість автомобіля ЗАЗ Сенс TF698K-20 у розмірі 189 тис. грн., шляхом перерахування коштів виконавцю ТОВ «Запоріжжя-Авто» на розрахунковий рахунок 3383 у ПАТ «Промінвестбанк» у м. Запоріжжі, МФО 300012, , з зазначенням виду платежу «оплата за автомобіль для ОСОБА_6»;

- виробничі витрати по переобладнанню автомобіля ЗАЗ Сенс TF698K-20 на ЗАЗ Сенс TF698K-L1 (автомобіль з ручним керуванням на дві руки і одну ногу) у розмірі 3 579 грн 52 коп., шляхом перерахування коштів виконавцю ПАТ «Запорізький автомобілебудівельний завод» на поточний рахунок № 1224 у ПАО «Перший Український Міжнародний Банк» м. Київ, МФО 334851, ОКПО 25480917, з зазначенням виду платежу «оплата за переобладнання автомобіля для ОСОБА_6» Зобов'язано ДП «Південна залізниця» здійснити перерахунок ОСОБА_6 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля за 2014 рік у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 7 серпня 2013 року № 536 <nau://ukr/536-2013-п> «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 <nau://ukr/228-2007-п>» та стягнути на користь ОСОБА_6 недоплачену частину компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля за 2014 рік у сумі 66 грн 78 коп. Зобов'язано ДП «Південна залізниця» проводити ОСОБА_6 перерахунок грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля у розмірі 22 % прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, при кожному збільшенні прожиткового мінімуму, починаючи з 1 січня 2015 року. Зобов'язано ДП «Південна залізниця» виплачувати ОСОБА_6 грошову компенсацію на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля рівними частинами двічі на рік -у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року, згідно постанови Кабінету міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 <nau://ukr/228-2007-п>, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 7 серпня 2013 року № 536 <nau://ukr/536-2013-п> «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 <nau://ukr/228-2007-п>». Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ДП «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Куп'янська дирекція залізничних перевезень» ДП «Південна залізниця» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами було встановлено, що вину відповідача у завданні позивачу каліцтва встановлено рішенням народного суду Комінтернівського району м. Харкова від 31 березня 1980 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Куп'янського відділення Південної залізниці про відшкодування збитків, завданих джерелом підвищеної небезпеки. Цим же судовим рішенням стягнуто з Куп'янського відділення Південної залізниці на користь позивача ОСОБА_6 1 030 рублів на придбання транспортного засобу(а. с. 8).

Позивачу було встановлено другу групу інвалідності з 100% втратою професійної працездатності безстроково, про що свідчить довідка серії 58 ІІІ № 084754 (а. с. 7).

Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 014779 від 9 жовтня 2013 року по визначенню медичних показань для забезпечення інвалідів автомобілями, вказано, що позивач приданий до керування на дві руки та одну ногу в окулярах з щорічним переосвідченням, переогляд - безстроково (а. с. 9).

Згідно довідки МСЕК про групу та причину інвалідності, позивач є особою, інвалідність якої пов'язана з трудовим каліцтвом.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова 14 лютого 2003 року стягнуто з Південної залізниці на користь ОСОБА_6 144 грн 25 коп. одноразово на відшкодування шкоди за період з 1 липня 2002 року по 1 грудня 2002 року, 146 грн 85 коп. щомісячно на відшкодування шкоди, проводячи перерахунок при збільшенні розміру мінімальної заробітної плати, тарифної ставки, розміру пенсії, 511 грн 75 коп. одноразово на побутовий догляд за період з 1 квітня 2001 року по 1 грудня 2002 року, 41 грн 25 коп. щомісячно на побутовий догляд за період з 1 грудня 2002 року, до внесення змін у законодавство, 15 190 грн одноразово на відшкодування вартості автомобіля «Таврія-110270». Зобов'язано Південну залізницю відшкодовувати позивачу витрати на паливо, ремонт, технічне обслуговування автомобіля.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, а саме те, що ДП «Південна залізниця» як володілець джерела підвищеної небезпеки є винною у завданні каліцтва позивачу, місцевий суд з урахуванням положень ст. ст. 1187, 1195, 1202 ЦК України, визначив розмір та порядок виплат, які підлягають стягненню з відповідача.

Апеляційний суд погодився із таким висновком суду першої інстанції та залишив судове рішення без змін.

Проте такого висновку суди дійшли з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Так, на час звернення позивача з даним позовом до суду діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, який визначає механізм забезпечення інвалідів легковими автомобілями, органи, на які покладається обов'язок по такому забезпеченню, умови, необхідність яких надає право інвалідам на забезпечення автомобілями, а також фінансування таких витрат.

Відповідно до п. 2 цього порядку, забезпечення автомобілями інвалідів за місцем реєстрації здійснюється Міністерством соціальної політики Автономної Республіки Крим, відповідними структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій або управліннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі.

Вказаним порядком не було передбачено покладення обов'язку по оплаті вартості автомобіля інвалідам внаслідок каліцтва від джерел підвищеної небезпеки, на винного володільця такого джерела підвищеної небезпеки.

Задовольняючи позовні вимоги до ДП «Південна залізниця», суди залишили поза увагою чинний Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінетів Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, та помилково вважали, що саме на ДП «Південна залізниця» як володільця джерела підвищеної небезпеки повинно бути покладено обов'язок з відшкодування витрат на оплату спеціального транспортного засобу, витрат на переобладнання автомобіля, грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, зобов'язання здійснити перерахунок грошової компенсації. При цьому, суди не звернули увагу, що ці витрати повинно бути покладено на департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду у Харківській області.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України <nau://ukr/1618-15>.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Вказане вище свідчить про те, що суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не визначився з складом осіб, які повинні брати участь у справі та не залучив їх до участі у справі у якості сторони. Зокрема, суд не залучив у якості відповідачів департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Управління виконавчої дирекції фонду у Харківській області, на які згідно Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженому постановою Кабінетів Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, повинно бути покладено обов'язок із відшкодування витрат, заявлених позивачем.

У той же час, апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, не мав процесуальної можливості усунути вказані вище недоліки, допущені місцевим судом.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і, ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Куп'янська дирекція залізничних перевезень» державного підприємства «Південна залізниця» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 9 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.Є. Червинська А.О. Леванчук Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана Головуючий Судді: