233 Справа № 233/1701/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Наумик О.О., при секретарі Сухоставець Т.А., розглянувши подання Головного державного виконавця відділу ДВС Костянтинівського МРУЮ про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець відділу ДВС Костянтинівського МРУЮ звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи ОСОБА_1 за межі України до виконання зобовязань за рішенням, посилаючись на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання вимоги про сплату недоїмки № Ф 01-26-548у від 29.04.2013 р., виданого Управлінням пенсійного фонду України в м. Костянтинівка та Костянтинівського району про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 1194,03 грн.

10.12.2014 р. у відношенні боржника на підставі ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду.

Станом на 02.04.2015 р. боржником не вчинено дій, направлених на виконання рішення суду, що свідчить про умисне його невиконання.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п.18 ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України від виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Матеріали подання не містять будь-яких доказів, які підтверджують отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобовязань, а також доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Так, в поданні державних виконавець вказує на те, що «боржником не вчинено дій, направлених на виконання рішення суду». Проте, матеріали подання не містять документальних підтверджень зазначених обставин.

В поданні державний виконавець також зазначає, що за інформацією ДПС України боржник доходів не отримує, зареєстровані відкриті рахунки в установах банку відсутні. Проте, доказів на підтвердження вказаних обставин, матеріали подання не містять.

З огляду на наведене, суд дістає висновку, що факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього вимогою Управління пенсійного фонду України в м. Костянтинівка та Костянтинівського району № Ф 01-26-548у від 29.04.2013 р. не доведений, а тому подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань задоволенню не підлягає.

На підставі ст.33 Конституції України, ст.ст.6,8 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.5,11 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.3771 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Головного державного виконавця відділу ДВС Костянтинівського МРУЮ про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайсуд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня його проголошення.

Суддя