Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3484/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.10.2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5 Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами в м.Виноградів по вул.Шевченка, 6 «а». За життя ОСОБА_5 заповітне розпорядження не залишив. Спадкоємцями першої черги до майна померлого є позивачка та діти померлого, відповідачі по справі. Приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок в м.Виноградів по вул.Шевченка, 6 «а», оскільки позивачкою подано недостатньо документів для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У 1994 році будинок №6 «а» по вул.Шевчкнка в м.Виноградів було реконструйовано, правовстановлюючих документів не виготовлено. Оскільки чоловік позивачки, який помер, набув право власності на спірний будинок, беручи до уваги, що позивачка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з спадкодавцем, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в м.Виноградів по вул.Шевченка, 6 «а» в порядку спадкування за законом.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю, не заперечують щодо їх задоволення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 12.10.2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщини, зокрема, на житловий будинок, який знаходиться в м.Виноградів по вул.Шевченка, 6 «а». Чоловік позивачки за життя заповітного розпорядження залишено не було.

Спадкоємцями до майна померлого за законом першої черги є позивачка ОСОБА_1 та діти померлого ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідачі по справі, які претензій до вказаного спадкового майна не заявляють, відмовилися від прийняття спадщини після смерті померлого батька на користь ОСОБА_1, позивачки по справі.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка, позивачка ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак листом №284/02-14 від 22.12.2015 рокуїй було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно та державної реєстрації.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того у відповідності до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно виготовленого Виноградівським БТІ технічного паспорту та довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок, який розташований в м.Виноградів по вул.Шевченка, №6/а будівництвом завершений, зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.1990 року. В 1994 році було проведено реконструкцію житлового будинку з добудовою. Правовстановлюючі документи на реконструйований житловий будинок відсутні.

Згідно довідок виконавчого комітету Виноградівської міської ради, ОСОБА_1, мешканка м.Виноградів, вул.Шевченка 6 «а», зареєстрована та проживає одна; ОСОБА_5, який помер 12.10.2014 року, був зареєстрований та проживав до дня смерті в м.Виноградів по вул.Шевченка, 6 «а» разом з дружиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОК НОМЕР_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканкою м.Виноградів, вул.Шевченка, 6 "а" Закарпатської області право власності в цілому на житловий будинок №6 "а" по вул.Шевченка в м.Виноградів Закарпатської області (загальна площа 116,5 кв.м, в тому числі житлова - 74,4 кв.м.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_6