Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_4, за участю третьої особи - Херсонської квартирно-експлуатаційної частини району, про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та за власний рахунок знести самочинно побудовану капітальну будівлю за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року,

встановила:

У вересні 2013 року Одеський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, діючи в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею, виданого квартирно-експлуатаційній частині Херсонського району у 1990 році, правонаступником якої є квартирно-експлуатаційний відділ

м. Одеси, виконавчим комітетом ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області було надано для потреб оборони у постійне та безоплатне користування земельні ділянки загальною площею 286 га, розташовані у м. Одесі та Одеській області, до складу яких також входить земельна ділянка площею 32 га, на якій розташоване військове містечко №237, за адресою: АДРЕСА_1. Дані землі відносяться до земель оборони, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин та формувань Збройних Сил України та не підлягають передачі до комунальної та приватної власності. Вказував, що ОСОБА_4 протиправно, самовільно зайняв частину земельної ділянки, площею 28 кв.м, на території військового містечка № 237 та за відсутності відповідних дозволів самовільно побудував капітальну будівлю (кам'яний гараж). Правовстановлюючі документи на даний гараж відсутні. Просив зобов'язати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 28 кв.м, розташовану на території військового містечка № 237, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також зобов'язати останнього за власний рахунок знести самочинно побудовану капітальну будівлю (гараж) площею 28 кв.м, що розташована на території військового містечка № 237.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 серпня

2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня

2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 28 кв.м, розташовану на території військового містечка

№ 237, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_4 за власний рахунок знести самочинно побудовану капітальну будівлю (гараж) площею 28 кв.м, що розташована за вказаною адресою.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд прийшов до правильного правового висновку про відновлення права позивача шляхом усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованого гаража.

Рішення суду відповідає вимогам ст. 376 ЦК України, ст. 84 ЗК України, Закону України «Про використання земель оборони».

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська