Справа № 426/187/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Фурсовій Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні зала суду міста Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної вчиненням злочину

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просив стягнути з відповідачів завдану майнову шкоду в розмірі 11240 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати в розмірі 243 грн. Також просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2025 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він визнаний потерпілим по кримінальній справі згідно вироку Сватівського районного суду від 29 грудня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України. Вказана шкода була заподіяна відповідачами злочинними діями. Вирок набрав чинності, але відповідачі не відшкодували збитки.

В судовому засідання представник позивача наполягає на задоволенні позову, вважає його обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання повторно не зявився, повідомлений був належним чином про час та місце розгляду справи. На підставі ст. 169 ЦПК України в даному випадку суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 позов визнав частково.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було визнано винними у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України вироком Сватівського районного суду від 29 грудня 2014 року по справі за №426/187/15-ц. Відповідно до вироку суду відповідачі скоїли крадіжку продуктів харчування з крамниці, яка належить позивачу, на загальну суму 8713,82 грн. Крім того ОСОБА_2 викрав за крамниці грошові кошти в розмірі 6820 грн. Про цю крадіжку ОСОБА_5 не було відомо. Крім цього вироком встановлено, що обвинувачені ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не оспорювали обставини, викладені в обвинувальному акті щодо місця,часу та способу скоєння правопорушення та обєму викраденого (а.с. 4-7).

По даній справі позивач ОСОБА_4 визнаний потерпілим.

На час розгляду цивільного позову заподіяна шкода відповідачем ОСОБА_2 відшкодована частково в розмірі 10000 грн. В цю суму входить також борг відповідача в розмірі 1632 грн., який він заборгував позивачу. Під час розслідування кримінального провадження потерпілому частково був повернений товар на суму 3595 грн. Також підлягає стягненню шкода в розмірі 641,69 грн. Це вартість продуктів харчування, термін зберігання яких сплив (ковбаса, сири та інше) та які швидко псуються, через зберігання поза холодильником, прийшли в не потреб і не могли в подальшому використовуватись (а.с. 15).

Відповідно до положень ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже факти, встановлені вироком суду, який набрав чинності, а саме факт спричинення шкоди відповідачами встановлено вироком суду і не підлягає доказуванню за даною справою.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, виходячи із змісту зазначеної норми, для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

· наявність шкоди;

· протиправна поведінка заподіювача шкоди;

· причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача;

· вина.

Як зазначено в Постанові Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд вважає доведеним той факт, що шкода була заподіяна позивачу ОСОБА_4 відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_5 злочинними діями останніх, а тому матеріальна шкода підлягає відшкодуванню, а позов в цій частині повному задоволенню.

Що стосується позовних вимог, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, судом встановлене наступне.

Положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України зазначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Моральна шкода визначається незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено, що в результаті скоєного злочину потерпілому дійсно була спричинена моральна шкода, яка виразилася в тому, що внаслідок викрадення обвинуваченими його майна у нього змінився звичайний спосіб життя, він зазнав душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою обвинувачених, які викрали його майно.

З урахуванням вищевикладених обставин, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоду позивачу у сумі 10000 гривень.

Оскільки позов задовольняється, а позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі з кожного по 121, 80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215, 224-233 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1179, 1182,1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди ", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної вчиненням злочину - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційним номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь потерпілого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 відшкодування шкоди в розмірі 11240 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_4 відшкодування шкоди в розмірі 2025 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційним номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь потерпілого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційним номер НОМЕР_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь потерпілого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір з кожного по 121, 80 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_6