Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві: Шак О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ по Комунарському району Служби у справах дітей Запорізької міської ради, Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій зазначає, що у період 2004 - 2005 років вона та ОСОБА_2 мали спільні сімейні стосунки, які фактично припинені з причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на спільне життя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка - ОСОБА_3.

З 2010 року позивачка самостійно дбає про дитину, допомагає їй у навчанні. Між ними склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

З 2010 року позивачка не отримувала жодної допомоги від відповідача на утримання дитини. Вона самостійно забезпечує дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку.

Відповідач не цікавиться життям дитини, її здоров'ям та навчанням. При згадці про батька, донька дуже хвилюється і відповідає, що боїться його.

Батько дитини проживав і проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Крім того, обов'язковою умовою виїзду дитини за кордон на навчання, оздоровлення та відпочинок, є письмова нотаріальна згода батька, що є ще однією перепоною і підставою позбавлення відповідача батьківських прав.

Як відомо позивачці, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюбі не перебуває, інших дітей, непрацездатних батьків, не має.

За даними офіційного веб-сайту Пенсійного фонду України, затверджений показник середньої зарплати за червень 2015 року складає 3991 грн. 14 коп.

Відповідач має мінливий характер робіт і нерегулярний мінливий дохід, у зв'язку з чим, позивачка вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, повинен стягуватися у відповідності до статті 184 Сімейного Кодексу України в твердій гророшовій сумі у розмірі 1/3 частки середньої заробітної плати по Україні, що становить - 1330,38 грн.

Позивачка просить суд:

-позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

-стягнути з ОСОБА_2 кошти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1330,38 грн., але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи ві дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка та її представник в особі ОСОБА_4 не з'явилися, але надали заяви з проханням розглянути позовну заяву у їх відсутності та задовольнити.

Також ОСОБА_4 просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на оголошення у пресі про виклик відповідача в дане судове засідання в сумі 180 грн.

В судове засідання відповідач неодноразово не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, але надали заяви, в яких просять розглядати справу у їх відсутності.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, у період 2004 - 2005 років позивачка та відповідач проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується пояснннями позивачки, викладеними у позовній заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі.

З 2010 року позивачка самостійно виховує доньку та займається її матеріальним утриманням.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_1, за місцем проживання позивачки з донькою, який містяться в справі, умови проживання - добрі, квартира облаштована всім необхідним, для проживання дитини створені належні умови для проживання та виховання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач зі своєю малолітньою донькою не спілкується тривалий час, з травня 2011 року, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, матеріальну допомогу на її утримання позивачці не надає, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відділ по Комунарському району служби у справах дітей Запорізької міської ради та Василівська райдержадміністрація Запорізької області вважають за доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується листом та Висновком, які є у справі.

Ст. 150 СК України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. При цьому, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, відповідач зобов'язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом; ст. 164 СК України передбачає перелік підстав позбавлення батьківських прав, однією з яких являється ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зі змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Таким чином, відповідне рішення про позбавленням батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав

людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свої малолітньої доньки, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження свої заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; згідно ч.2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову; згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином, позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до доньки не позбавляє його обов'язку сплачувати на її утримання аліменти. При цьому, розмір аліментів, про стягнення якого просить суд позивачка, суд вважає обґрунтованим на належним.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 1330,38 грн., до досягнення ОСОБА_3 повноліття, почавши стягнення з 02.09.2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик в судове засідання в сумі 180 грн., згідно чеку, який є в матеріалах справи.

Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Керуючись Конституцією України, 18 Конвенціїїєю «Про права дитини», ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, Законом України «Про судовий збір», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866

«Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», зі змінами та доповненнями, ст.ст. 141, 150-155, 157, 164, 165, 166, 180- 183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 58, 59, 60,76,81,88,169, 208, 209,212, 213, 214, 215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1330,38 грн., до досягнення ОСОБА_3 повноліття, почавши стягнення з 02.09.2015 року, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик в судове засідання в сумі 180 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області Ю.А. Степаненко