Справа №591/9400/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1389/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

при секретарі- Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, завданих затопленням належного йому нежитлового приміщення магазину «Едельвейс» («Keepsake»). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що внаслідок недбалого користування відповідачем системою опалення у магазини «Світ шкіри» («Сніжна королева»), яке знаходиться двома поверхами вище та належить на праві приватної власності відповідачу, сталося затоплення приміщення належного позивачу магазину, що призвело до пошкодження стелі та стін та завдало майнової шкоди у розмірі 3088,80 грн, які позивач просить стягнути на його користь з відповідача на підставі ст.. 22, 1166 ЦК України, а також просить відшкодувати йому збитки повязані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1655,10 грн. які він вимушений був зробити для визначення розміру майнової шкоди з метою відновлення свого порушеного права.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 17 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3088 грн. 80 коп. на відшкодування майнової шкоди та 243 грн. 80 коп. судових витрат. В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити його вимоги у повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що грошові кошти у розмірі 1655,10 грн. , які він сплатив за проведення експертного дослідження не є судовими витратами , а є витратами, які він зробив для відновлення свого порушеного права, вони є збитками, а тому повинні бути стягнути на підставі ст.. 22 ЦК України з відповідача, про що він і просив у своїх вимогах.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить розписка ( а.с. 138) , тому зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України така неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду змінити, з наступних підстав.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з розясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1655,10 грн., відповідачем рішення суду не оскаржується.

Тому, перевіряючи законність оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах апеляційного оскарження, колегія суддів не перевіряє справу в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди у розмірі 3088,80 грн. із-за відсутності апеляційних скарг в зазначеній частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1655,10 грн. , суд першої інстанції виходив з того, що оплата вартості експертного дослідження не є судовими витратами в розумінні ст.. 79 ЦПК України , а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про відшкодування майнової шкоди, позивач ОСОБА_3 просив суд на підставі ст.. 22, 1166 ЦК України стягнути з відповідача завдану йому внаслідок затоплення приміщення майнову шкоду у розмірі 3088,80 грн, а також відшкодувати йому збитки повязані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1655,10 грн. які він вимушений був зробити для визначення розміру майнової шкоди ( а.с. 3-5)

Як вбачається з матеріалів справи, на замовлення позивача ОСОБА_3 , 30.01.2013 року Сумським відділенням при Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім.. заслуженого професора ОСОБА_6, було проведено експертне будівельно-технічне дослідження , вартість якого в сумі 1655,10 грн. сплатив позивач. ( а.с. 33, 9-32)

У процесі розгляду справи, судова експертиза проведена не була і в основу ухваленого судом рішення були покладені висновки саме експертного дослідження, яке було надано позивачем на підтвердження розміру майнової шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат по проведенню експертного дослідження в розмірі 1655,10 грн. та зазначаючи , що ці витрати ні є судовими витратами в розумінні ст.79 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував , що позивач звертаючись до суду з такою вимогою просив стягнути цю суму як збитки, понесенні ним для визначення розміру майнової шкоди, які вин мусив зробити для відновлення свого порушеного права, а не як судові витрати.

Так, відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Колегія суддів вважає, що оскільки позивач внаслідок неправомірних дій відповідача поніс витрати на оплату висновку експертного дослідження у розмірі 1655,10 грн., то у розмір відшкодування майнової шкоди повинна бути включена ця сума, яка була витрачена позивачем до його звернення з позовом до суду, оскільки ці витрати позивач зробив для відновлення свого порушеного права, тому в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, такі витрати є збитками, а не судовими витратами і підлягають відшкодуванню.

Таким чином , суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивача та наданим ним доказам, тому у порушення норм матеріального права дійшов помилкових висновків щодо відмови у задоволенні позову щодо стягнення витрат на проведення експертного дослідження, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення або змінює рішення, якщо порушено або неправильно застосовано норми матеріального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення в частині стягнення розміру майнової шкоди змінити , стягнувши з відповідача на користь позивача 4743,90 грн. ( 3088,80 грн. + 1655,10 грн. )

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів ,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2015 року в оскаржуваній частині - змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування майнової шкоди 4743 ( чотири тисячі сімсот сорок три ) гривні 90 (девяносто) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: