АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6655/15 Справа № 185/4383/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гаврилов В. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задоволені.

Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 22 квітня 2013 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис №6. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що їх сім'я фактично припинила існування і подальше перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси позивача.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 22 квітня 2013 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини фактично припинено в квітні 2015 року. Під час сумісного проживання між подружжям систематично відбувалися сварки та бійки.

Відповідно до ст. ст. 110 - 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що між ними весь час виникають сварки та бійки. Проте, відповідачка не бажає розривати шлюб поки не буде в судовому порядку розподілене майно. Такі пояснення свідчать про відсутність наміру збереження сім'ї, відсутність почуттів до чоловіка та наявність лише матеріальної зацікавленості.

Апелянт вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням чинного законодавства через те, що їм не було надано строк для примирення.

Однак, з такими доводами погодитися не можна, оскільки такі заходи будуть суперечити моральним засадам суспільства, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Вказані висновки ґрунтуються на визнанні обома сторонами тих обставин, що їх спільне життя супроводжується насильством та сварками. За таких обставин відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам сторін, які зазнають морального та фізичного насильства з боку один одного.

Згідно ч.1 ст. 24 СК, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 55 СК, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: