Ухвала

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Дем'яносова М.В.,

Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Великокісницьке», третя особа - відділ Держкомзему у Ямпільському районі Вінницької області, про повернення безпідставно набутої земельної ділянки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Великокісницьке» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,4927 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Однак він не має змоги повною мірою реалізувати свої права власника, оскільки належною йому земельною ділянкою користується відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Великокісницьке» (далі - ТОВ «Великокісницьке»). При цьому зазначає, що договору оренди вказаної земельної ділянки із відповідачем не укладав та акта прийому-передачі землі не підписував, а тому відповідачем безпідставно набута вказана земельна ділянка.

Враховуючи наведене, позивач на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України просив повернути йому безпідставно набуту відповідачем земельну ділянку площею 1,4927 га, яка знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Повернуто ОСОБА_3 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 1,4927 га, яка перебуває в користуванні ТОВ «Великокісницьке» с. Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 листопада 2013 року належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,4927 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку.

Із акта обстеження земельної ділянки на земельну частку (пай), яка перейшла в порядку спадкування від ОСОБА_5 до ОСОБА_3, вбачається, що земельна ділянка площею 1,4927 га не виділялася в натурі на місцевості. При цьому оброблення вказаної земельної ділянки здійснюється одним масивом в полі № 2, 2-ої дільниці № 1767.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт перебування спірної земельної ділянки у користуванні відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що факт перебування земельної ділянки у користуванні відповідача підтверджується договором оренди від 25 травня 2000 року та актом обстеження земельної ділянки від 02 жовтня 2014 року.

З такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

У поданій до суду позовній заяві позивач посилався, крім іншого, також і на ст. ст. 1212, 1213 ЦК України та Закон України «Про оренду землі».

Разом з тим, ухвалюючи рішення, суди керувалися лише нормами Земельного кодексу України та ЦПК України, при цьому взагалі не надали оцінки нормам матеріального права, на які посилався позивач при зверненні до суду із указаним позовом.

У заяві про збільшення позовних вимог від 04 вересня 2014 року позивач ОСОБА_3 просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений з ТОВ «Великокісницьке», з підстав порушення при його укладенні норм чинного законодавства, проте за заявою позивача провадження у справі щодо цієї частини позовних вимог було закрито.

Разом з тим відповідно до ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій з підстав того, що судами під час розгляду справи не встановлені фактичні обставини справи. При цьому під час розгляду справи судам необхідно уточнити правові підстави подачі позову, у рішеннях надати оцінку всім заявленим позивачем позовним вимогам, з'ясувати, чи чинні на даний час договори оренди спірної земельної ділянки, підстави їх розірвання та умови пролонгації.

За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Великокісницьке» задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 13 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська