Ухвала іменем україни
11 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Фаловської І.М., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування» про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 листопада 2011 року

о 17 годині у м. Кременчуці сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Рено Кліо», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Винуватцем ДТП відповідно до постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 грудня 2011 року визнано ОСОБА_7

Позивач вказував, що відповідно до висновку додаткового експертного автотоварознавчого дослідження від 24 жовтня 2012 року № 556/1 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП, склала 17 199 грн 71 коп.

Всього в результаті ДТП було спричинено майнову шкоду на суму

18 751 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 в момент ДТП була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія АХА Страхування» (далі - «AT «СК АХА Страхування»).

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просив суд залучити в якості співвідповідача АТ «СК АХА Страхування» та стягнути з АТ «СК АХА Страхування» на його користь майнову шкоду в сумі 8 302 грн 25 коп.; з ОСОБА_7 стягнути моральну шкоду в сумі 10 тис. грн та судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 липня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у сумі 8 302 грн 25 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня

2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з

ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди та судового збору скасовано.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди, керуючись положеннями ст. ст. 22, 1167, 1194 ЦК України, виходив із того, що позивачеві в результаті дорожньо-транспортної пригоди було спричинено шкоду, розмір якої перевищує той, що був відшкодований страховою компанією, а тому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою повинна відшкодувати відповідач.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції, та ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходив із того, що судом першої інстанції було порушено принцип диспозитивності, задовольняючи позов та стягуючи майнову шкоду із ОСОБА_7, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач в уточненій позовній заяві звертався до суду про стягнення майнової шкоди зі страхової компанії, а не з ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Таким чином, вказана стаття ЦПК України надає апеляційному суду можливість вийти за межі доводів апеляційної скарги, але за межі позовних вимог апеляційний суд вийти не може.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - АТ «СК «АХА Страхування», в якому просив стягнути з ОСОБА_7 на свою користь різницю між фактичним розміром спричиненої шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, моральну шкоду та судові витрати.

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з уточненим позовом в якому просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача АТ «СК «АХА Страхування», з якої стягнути майнову шкоду, а з ОСОБА_7 стягнути моральну шкоду (а. с. 73).

Згідно з вимогами ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку.

Заміна неналежного відповідача або притягнення другого відповідача допускається лише до постановлення рішення суду. Це питання вирішується ухвалою суду, яка оформлюється окремим документом, надсилається належному відповідачу (другому відповідачу) і є підставою для його участі в процесі.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_6 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача АТ «СК АХА Страхування», не дотримався норм процесуального права, зокрема ухвалу суду про залучення співвідповідача не постановив, тобто підстави, з яких АТ «СК АХА Страхування» могло брати участь у справі, відсутні.

Апеляційний дійшов передчасного висновку про порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності, вважаючи що позов було пред'явлено саме до АТ «СК «АХА Страхування», а не до ОСОБА_7 Крім того, апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди та не ухвалив у цій частині нового рішення, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Допущені судами при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 11, 33, 303 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому рішення судів першої та апеляційної інстанції не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 02 вересня 2014 року та рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді: В.С. Висоцька О.В. Кафідова І.М. Фаловська Г.В. Юровська