УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Жашківських районних електричних мереж, треті особи: Відділ містобудування та архітектури Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, Відділ Держземагентства в Жашківському районі Черкаської області, Бузівська сільська рада Жашківського району Черкаської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Жашківських районних електричних мереж (далі - ПАТ«Черкасиобленерго» ) , треті особи: Відділ містобудування та архітектури Жашківської районної державної адміністрації Черкаської області, Відділ Держземагентства в Жашківському районі Черкаської області, Бузівська сільська рада Жашківського району Черкаської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог вказувала про те, що їй належить земельна ділянка площею 0,3235 га, розташована на території Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 30 жовтня 2000 року.

У 1972 році ПАТ «Черкасиобленерго» без належних правових підстав встановило на земельній ділянці стовп повітряної лінії електропередач напругою 10 кВ Л-8 «Острожани», яка перебуває на балансі та обслуговується Жашківськими районними електричними мережами.

Посилаючись на те, що під час здійснення ремонтних робіт та технічного обслуговування лінії електропередач працівники відповідача знищують зелені насадження, які вона вирощує на своїй земельній ділянці, лінія електропередач була встановлена з порушенням п. 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року, ОСОБА_4 просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу та перенесення повітряної лінії електропередач напругою 10 кВ Л-8 «Остожани» за межі цієї земельної ділянки, а також заборонити йому вчиняти будь-які дії, пов'язані із вторгненням та перебування його працівників на її земельну ділянку.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2014 року, позов задоволено. Зобов'язано ПАТ «Черкасиобленерго» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта від 30 жовтня 2000 року, площею 0,3235 га, яка розташована на території Бузівської сільської ради Жашківського району, шляхом демонтажу та перенесення за межі зазначеної ділянки повітряної лінії електропередач напругою 10 кВ Л-8 «Острожани» за рахунок ПАТ «Черкасиобленерго».

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що на належній позивачці земельній ділянці знаходиться охоронна зона електричних мереж, в зв'язку із чим, ОСОБА_4 зобов'язана використовувати земельну ділянку з обтяженнями.

Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на матеріалах справи й відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 319 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843364/ed_2012_02_21/T030435.html?pravo=1>, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною ч. 4 ст. 374 ЦК України визначено, що права та обов'язки суб'єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.

Згідно ст. 76 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_436/ed_2012_02_23/T012768.html?pravo=1>, землями енергетичної системи визнаються землі надані під електрогенеруючі об'єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об'єкти транспортування електроенергії до користувача. Землі енергетичної системи можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередач встановлюються охоронні зони.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про електроенергетику» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_159/ed_2014_12_01/pravo1/Z970575.html?pravo=1>, в охоронних зонах електричних мереж, а також інших особливо важливих об'єктів електроенергетики діють обмеження, передбачені законодавством України щодо використання земель.

Згідно п. 4 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 1997 року № 209 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_1997_03_04/pravo1/KP970209.html?pravo=1> (далі - Правила), в межах охоронних зон землі у їх власників та користувачів не вилучаються, а використовуються з обмеженнями, передбаченими цими Правилами. Підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об'єкти електричних мереж, зобов'язані вживати належних заходів до збереження зазначених об'єктів.

Охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови не відхиленого їх положення на відстані 2 метри для повітряних ліній напругою до 1 кВ, 20 метрів -до 20 кВ (п.5 Правил).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів» (далі - Закон) власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об'єктів енергетики мають право: самостійно господарювати на земельних ділянках з дотриманням установлених обмежень та обтяжень. Власники і користувачі земельних ділянок у спеціальних зонах об'єктів енергетики зобов'язані здійснювати господарську та інші види діяльності на зазначених земельних ділянках з дотриманням вимог цього Закону.

За змістом ст. 31 цього Закону про проведення планових робіт по ремонту і реконструкції ліній електропередачі власник або користувач земельної ділянки письмово повідомляється не пізніше ніж за десять днів до початку таких робіт.

Частиною 5 ст. 34 вказаного Закону визначено, що власники та користувачі земельних ділянок спеціальних зон об'єктів енергетики не мають права перешкоджати працівникам підприємств здійснювати контроль за технічним станом об'єктів транспортування електроенергії та виконувати планові і аварійно-відновлювальні роботи.

Судами встановлено, що у 1997 році ОСОБА_4 отримала спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований на території Будівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, а у 2000 році отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована під указаним майном.

Також встановлено, що спірна повітряна лінія електропередач ПЛ-10 кВ Л-8 «Острожани» введена в експлуатацію в 1972 році та перебуває на балансі ПАТ «Черкасиобленерго».

Відповідно до ст. ст. 335, 337 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин апеляційний суд, на виконання вимог ст. 213 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку ті факти, що позивачці надано у власність земельну ділянку, де знаходяться об'єкти електричних мереж, в зв'язку із чим, вказана земельна ділянка з обмеженнями, передбаченими чинним законодавством, яким встановлений особливий режим використання власниками і користувачами земельних ділянок у спеціальних зонах об'єктів енергетики, дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову та зобов'язання ПАТ «Черкасиобленерго» усунути перешкоди у користуванні позивачкою її земельною ділянкою шляхом видалення зазначеної опори з її земельної ділянки.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, апеляційний суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: В.І. Амелін
Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко