Справа №150/1064/14-ц
Провадження по справі №2/150/4/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - Служба у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що неповнолітній син ОСОБА_3 перейшов жити до позивача, де на даний час і проживає та перебуває на його утриманні, з чим і погоджується ОСОБА_2 Оскільки, від офіційного визначення місця проживання дитини залежить здійснення прав на соціальне забезпечення дитини та сім*ї, ОСОБА_1 вважає, що місце проживання дитини підлягає визначенню з ним.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги уточнює, уточнені вимоги підтримує, просить їх задоволити та змінити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 від матері ОСОБА_2 на місце проживання із батьком ОСОБА_1 Зазначив, що згідно із рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області малолітній син ОСОБА_4 має проживати із матір*ю - відповідачем по справі. З травня 2014 року дитина проживає із батьком, ходить до дитячого садочку с. Лозове Чернівецького району. ОСОБА_5 відмовляється проживати з матір*ю ОСОБА_2 Із ОСОБА_1 проживають ще двоє дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8. З пояснень ОСОБА_1 він ніде не працює, перебуває на обліку в Чернівецькому районному центрі зайнятості як безробітний.

Відповідач позовні вимоги не визнає і заперечує проти зміни місця проживання неповнолітнього сина та звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів. Пояснила, що згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області малолітній син ОСОБА_4 має проживати із нею, і ОСОБА_2 не повинна чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_4. Одного разу позивач забрав сина ОСОБА_4 до себе на кілька годин і не повернув його ОСОБА_2

Представник третьої особи Соляр Л.С. - спеціаліст Служби у справах дітей Чернівецької РДА, яка діє на підставі доручення, в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Пояснила, що працівники Служби у справах дітей Чернівецької РДА разом із секретарем Лозівської сільської ради Чернівецького району були у будинку як позивача, так і відповідача без попередження. В будинку ОСОБА_2 було прибрано, охайно, в наявності електрична плита, їжа була приготовлена, діти на той час знаходилися у свекра та свекрухи. В будинку окремі ліжка для дітей, окремий стіл, проведено косметичний ремонт. З пояснень сусідів відповідача ОСОБА_2 є привітною господинею, пригощає і сусідських дітей. Зазначила, що зайшовши до будинку ОСОБА_1, який не є його власністю комісія побачила безлад, в будинку було брудно, не прибрано. Зі слів секретаря Лозівської сільської ради ремонт в будинку було проведено за час спільного проживання позивача із відповідачем. Наявність продуктів комісія не перевіряла, діти повідомили, що на подвір*ї є літня кухня, зайшовши до якої члени комісії побачили безлад, бруд. Мікроклімат в сім*ї негативний, батько ОСОБА_1 вихованням дітей не займається, іграшок в будинку взагалі не було, розкладених два дивана з брудною постільною білизною, холодильник відсутній, в наявності пральна машина, яка не була підключена. В будинку була донька сторін у дуже неохайному та брудному одязі.

Свідок ОСОБА_10 - завідуючий дитячим садком с. Лозове Чернівецького району Вінницької області, суду пояснив, що з 01.09.2014 року малолітній син сторін по справі ОСОБА_3 почав відвідувати дитячий садок. Дитина доглянута. До розірвання шлюбу сторін по справі дитина була нервовою, на даний час малолітній ОСОБА_3 спокійний, врівноважений. До дитячого садочку малолітнього ОСОБА_3 приводить батько ОСОБА_1, з яким і проживає дитина, із садочку дитину також забирає батько.

Свідок ОСОБА_11 - директор Лозівської школи Чернівецького району, в судовому засіданні пояснила, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з батьком - позивачем по справі ОСОБА_1 12 грудня 2014 року ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_4 приходили до школи на свято до старшого сина ОСОБА_12.

Свідок ОСОБА_6 - батько позивача, в судовому засіданні пояснив, що його малолітній внук ОСОБА_3 проживає разом із ОСОБА_1, з березня 2014 року, дитина відвідує дитячий садочок в с. Лозове Чернівецького району, буває у них вдома. Зазначив, що малолітній ОСОБА_3 виявляє бажання проживати із батьком ОСОБА_1

З*ясувавши позицію сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи та зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 2 грудня 2013 року (справа №150/981/2013 (провадження по справі №2/150/315/13) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано /а.с.13/.

Від даного шлюбу у сторін є малолітні діти: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9/, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 7/, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 10/, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 8/, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 6/, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с. 12/, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с. 11/.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2014 року (справа №150/122/14-ц (провадження по справі №2/150/53/14) визначено місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7. Визначено наступний спосіб участі гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_7 кожної суботи з 15 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин неділі по місцю проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Вище зазначене рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 28.02.2014 року.

Відповідно до довідки, №645, виданої 03.10.2014 року виконкомом Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, до складу сім*ї ОСОБА_1 входять донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с. 17/, які перебувають на його утриманні, про що свідчить довідка №646, видана 03.10.2014 року виконкомом Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області /а.с. 18/.

Відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 17 лютого 2014 року (справа №150/25/14-ц (провадження по справі №2/150/32/14/ стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі 1/3 частини але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини даного віку, починаючи з 10.01.2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, з подальшою індексацією.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір щодо місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_3, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, мати - ОСОБА_2 більше уваги приділяє вихованню сина, піклується про його фізичний та інтелектуальний розвиток, про що свідчать пояснення представника Служби у справах дітей Чернівецької РДА Соляр Л.С., яка вказала, що при огляді будинку ОСОБА_1 /позивача по справі/ ні іграшок, ні дитячих книжок та інших предметів для розумового розвитку дітей не виявлено. Крім того, Соляр Л.С. повідомила, що під час обстеження житла ОСОБА_1 був встановлений факт неналежного харчування дітей. Зі слів дітей протягом дня вони харчувалися лише печивом і шоколадкою.

Однією з цілей регулювання сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням (ч. 2 ст. 1 СК України).

ОСОБА_1 з метою унеможливити спілкування сина з матір*ю, забрав дитину до себе і не повертає матері, ігноруючи тим самим рішення Чернівецького районного суду від 17 лютого 2014 року, відповідно до якого місце проживання малолітнього ОСОБА_3 визначено біля матері - ОСОБА_2

Як свідчить акт обстеження матеріально - побутових умов проживання сім*ї ОСОБА_1 (позивача по справі) від 14.01.2015 року, комісією у складі начальника Служби у справах дітей Чернівецької РДА Юрковської Л.С., спеціаліста 1-ї категорії Служби у справах дітей Чернівецької РДА Соляр Л.С. та в. о. директора РЦСССД Єрмакова О.В. проведено обстеження умов проживання сім*ї ОСОБА_1, яким встановлено, що на утриманні останнього перебуває двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, 2001 року народження та ОСОБА_7, 1999 року народження. Сім*я утримується за рахунок виплат з центру зайнятості та соціальної виплати на двох дітей. Будинок, в якому проживає ОСОБА_1 разом із двома неповнолітніми дітьми, не належить ОСОБА_1, діти не прописані у вказаному будинку. В будинку не прибрано, в кімнаті брудно, є два дивани, стілець, кухні, де готується їжа, немає. Будинок не придатний для проживання дітей. На час відвідування діти були вдома брудні, голодні. У ОСОБА_1 відсутній регулярний заробіток. Згідно висновку комісії діти не можуть проживати з батьком ОСОБА_1, оскільки, умови для проживання дітей відсутні.

Зазначене підтверджено в судовому засіданні і показами свідка Соляр Л.С. - спеціаліста Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації.

Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім*ї ОСОБА_2 (відповідача по справі) від 14.01.2015 року, комісією у складі начальника Служби у справах дітей Чернівецької РДА Юрковської Л.С., спеціаліста 1-ї категорії Служби у справах дітей Чернівецької РДА Соляр Л.С. та в. о. директора РЦСССД Єрмакова О.В., головного бухгалтера Гонтівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, проведено обстеження умов проживання сім*ї ОСОБА_2, яким встановлено, що на утриманні останньої перебуває п*ятеро неповнолітніх дітей. Сім*я утримується за рахунок соціальної виплати на дітей та коштів, отриманих ОСОБА_2, працюючи на сезонних роботах. ОСОБА_2 проживає разом із п*ятьма неповнолітніми дітьми у власному будинку площею 80 кв. м., в будинку є чотири житлові кімнати, кухня, коридор, веранда. Дитяча кімната облаштована всіма необхідними речами (столом, ліжками, стільцями, одягом і т.д.). В будинку прибрано, чисто, їсти наварено. Дровами та вугіллям будинок забезпечено, ведеться підсобне господарство. Діти забезпечені всіма необхідними речами. В наявності є пральна машина, будинок облаштований меблями, є телевізор, дитячі іграшки, книги. Стосунки в сім*ї добрі, дружні. Згідно висновку комісії діти можуть проживати з матір*ю ОСОБА_2, яка працює на сезонних роботах.

Зазначене підтверджено в судовому засіданні і показами свідка Соляр Л.С. - спеціаліста Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації.

Умови проживання сім*ї ОСОБА_1 та сім*ї ОСОБА_2, які викладені у вище вказаних актах обстеження матеріально - побутових умов проживання, сторонами не оспорюються.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд зазначає про те, що у даній справі як мати так і батько мають однакові соціальні можливості для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання дітей, піклування про їх здоров'я, фізичний та моральний розвиток.

Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Українське сімейне законодавство встановлює принцип рівності прав і обов'язків матері та батька стосовно дитини. Однак, сформована судова практика при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини в першу чергу керується принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Лише у разі наявності виняткових обставин, передбачених частиною 2 статті 161 Сімейного кодексу України, а саме: відсутність у матері самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами або якщо мати своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, дитина може проживати з батьком. Однак, позивачем не доведено, що ОСОБА_2 /відповідач по справі/ веде аморальний спосіб життя та інші обґрунтовані підстави для зміни місця проживання сина ОСОБА_4.

Конвенція є міжнародним договором, приєднавшись до якого в 1991 році, Україна взяла на себе зобов'язання щодо забезпечення прав дитини, закріплених у цьому документі. Конвенція - частина законодавства України, як міжнародний договір має пріоритет над національним законодавством, її застосування обов'язкове. Вона ґрунтується на принципах, закріплених у Декларації, і розвиває її положення, встановлюючи зобов'язання для країн-учасниць.

Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов'язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини.

Як пояснив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, діти більшу частину часу проводять у його батьків - пенсіонерів, так як він увесь час перебуває на тимчасових заробітках. Будинок, в якому проживає ОСОБА_1 /позивач по справі/, документально не оформлений на нього і належить іншій людині. Постійного та регулярного заробітку ОСОБА_1 не має.

З врахуванням системного тлумачення положень «Конвенції про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та СК України, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, за відсутності виняткових обставин, що дають можливість розлучити дитину з матір*ю, суд не знаходить підстав для постановлення рішення всупереч висновку Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецького району Вінницької області, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином не доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо зміни місця проживання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 19.01.2015 року.

Суддя: Цимбалюк Л.П.