АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9547/2015 Головуючий у І інстанції - Лісовська О.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Генерального директора Комунального підприємства «Житній ринок» Братікової І.Б. на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Житній ринок» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А :

30.01.2015 року позивач КП "Житній ринок" звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди у порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29.12.2010 року по 28.12.2011 року позивач працював директором КП "Житній ринок". З 29.03.2011 року директор ОСОБА_3 прийняв на посаду юрисконсульта за сумісництвом ОСОБА_4, який у подальшому наказом від 22.06.2011 року був звільнений з посади на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року ОСОБА_4 було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 18 893,76 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена 11.05.2012 року. Наказом від 06.06.2011 року директор ОСОБА_3 звільнив з посади економіста на підстав п.4 ст.40 КЗпП України ОСОБА_5 Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2012 року ОСОБА_5 було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 49 398,19 грн. Наказом від 28.02.2011 року директор ОСОБА_3 звільнив з посади інспектора відділу кадрів на підставі п.4 ст.40 КЗпП України ОСОБА_6 Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2012 року ОСОБА_6 було поновлено на посаді інспектора та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 71 924,35 грн. Вказані особи були звільнені колишнім директором з займаних посад незаконно, що підтверджено судовими рішеннями. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь КП "Житній ринок" заподіяну шкоду в результаті незаконного звільнення працівників у розмірі 140 216,30 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, при цьому зазначає, що оскільки в даному випадку має місце регресна вимога, то повинен бути застосований трирічний строк позовної давності.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу , просив рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач просила відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 29.12.2010 року по 28.12.2011 року відповідач ОСОБА_3 працював директором КП "Житній ринок", що підтверджується відповідними наказами (а.с. 5).

Наказом директора КП "Житній ринок" ОСОБА_3 від 22.06.2011 року юрисконсульт ОСОБА_4 був звільнений з посади на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2012 року ОСОБА_4 було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 18893,76 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена КП "Житній ринок" 11.05.2012 року, що підтверджується відповідною випискою з рахунку (а.с. 6-10).

Наказом директора КП "Житній ринок" ОСОБА_3 від 06.06.2011 року була звільнена з посади економіста на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_5 Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.07.2012 року ОСОБА_5 було поновлено на посаді та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 49398,19 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена КП "Житній ринок" у період серпня 2013 року (а.с. 11-12, 43-44).

Наказом директора КП "Житній ринок" ОСОБА_3 від 28.02.2011 року було звільнено з посади інспектора відділу кадрів на підставі п.4 ст.40 КЗпП України ОСОБА_6 Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2012 року ОСОБА_6 було поновлено на посаді інспектора та стягнуто з КП "Житній ринок" грошові кошти у розмірі 71924,35 грн. Сплата зазначених коштів була здійснена КП "Житній ринок" у період листопада 2013 року (а.с. 13-17, 43-44).

Вказані вище особи були звільнені колишнім директором ОСОБА_3 з займаних посад незаконно, що підтверджено судовими рішеннями.

Дані про дату виплати грошових коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 представниками позивача надані не були, однак, як вбачається із виконавчих проваджень вони були закінчені у зв'язку з повним їх виконанням на користь ОСОБА_5 - 15.08.2013 року, а на користь ОСОБА_6 - 04.11.2013 року, що підтверджується листом Відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві (а.с.43-44).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк стягнення з відповідача як з винної за незаконне звільнення працівників коштів у регресному порядку.

Відповідно до ст.. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до ст.. 134 ч.8 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі.

Відповідно до ч. З, 4 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.1992 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред"явлення регресного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, грошові кошти ОСОБА_4 б) виплачені КП "Житній ринок" 11.05.2012 року, що підтверджується відповідною випискою рахунку (а.с. 10), відносно ОСОБА_5 закінчено виконавче провадження у зв'язку із повним виконанням 15.08.2013 року, а відносно ОСОБА_6 - 18.07.2013 року , 11.11.2013 року та 04.11.2013 року відповідно, що підтверджується листом Відділу ДІ Подільського РУЮ у м. Києві (а.с.43-44).

Строк звернення до відповідача із вимогою про відшкодуван шкоди по виплаченим коштам ОСОБА_4 розпочався 11.05.2012 року, по виплаченим коштам ОСОБА_7 - 15.08.2013 року відповідно, а по виплаченим коштам ОСОБА_6 - 18.07.2013 року, а з позовом позивач КП "Житній ринок" звернувся до суду лише 30.01.2015 року, тобто з пропуском річного строку за кожною виплатою.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення апелянта в тій частині, що загальний строк позовної давності становить три роки, а тому строк позовної давності підприємством не пропущено. Між сторонами по справі мали місце трудові стосунки, які врегульовані Кодексом законів про працю України, яким передбачені не загальні , а спеціальні строки звернення до суду за захистом трудових прав. При вирішенні даного спору судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального права щодо строку звернення до суду та вірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Генерального директора Комунального підприємства «Житній ринок» Братікової І.Б. відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 5 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :