Справа № 531/748/15-ц
Провадження № 2/531/346/15
22 грудня 2015 року. Карлівський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Жмурко П.Я.
при секретарі Клименко Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення ,-
29.04.2015 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов, який було змінено 15.09.2015 року, в якому позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2008 року у розмірі 232145,15 грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 59,90 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1, шляхом продажу такого предмета іпотеки і виселити з даної квартири ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору від 22.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 131664 грн. зі сплатою за користування кредитом 20,04% на рік, з кінцевим терміном повернення кредиту 22.08.2013 року. Погашення заборгованості по кредиту мало здійснюватись щомісячними платежами. Відповідач зобовязання за таким договором не виконував, в результаті чого станом на 16.04.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 232145,15 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки. Відповідач передав в іпотеку квартиру, що розташована в АДРЕСА_1. Тому, позивач просить звернути стягнення на таку квартиру, шляхом продажу такої, в рахунок погашення заборгованості за кредитом, у звязку з чим виселити всіх зареєстрованих в квартирі осіб.
Представник позивача не зявився в судове засідання. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій він просив розглядати справу без його участі, при цьому зазначив, що підтримує позовні вимоги і не заперечує проти винесення заочного рішення. (а.с. 52)
Жоден з відповідачів в судове засідання не зявився і не повідомив про причини неявки. Жодних заяв від відповідачів не надходило. Про час, дату та місце розгляду справи кожен з відповідачів був повідомлений належним чином за місцем проживання (а.с. 85).
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи заяву представника позивача, що міститься в матеріалах справи, суд вважає за можливе винести заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником КБ «Приватбанк». (а.с. 29)
22.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 131664 грн. (п. 8.1 договору). За користування кредитом позичальник зобовязався сплачувати відсотки та винагороди (п. 8.1). Погашення кредиту мало здійснюватись щомісячними платежами, що вбачається з розділу 8 договору. Згідно п. 8.1.1 договору, позичальник зобовязався повернути кредит в порядку та в строки, що передбачені цим договором (пунктом 8.1). (а.с. 18)
Пуктом 5.3 договору було передбачено сплату штрафу у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань (250 грн.+5% від ціни позову). Пунктом 8.4 договору передбачена пеня у разі порушення позичальником зобовязання - у розмірі 0,15% від суми заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. (а.с. 17, 18)
Пунктом 8.1 договору було визначено строк на який надається кредит з 22.08.2008 року по 22.08.2013 року. (а.с. 18)
Згідно п. 8.3 договору, забезпеченням виконання зобовязання по даному договору, виступає іпотека квартири. (а.с. 18) Договір іпотеки укладено між сторонами 22.08.2008 року. Згідно договору іпотеки, ОСОБА_1 надав в іпотеку квартиру, що розташована в АДРЕСА_1, в забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище кредитним договором (пункти 33.1, 33.3). (а.с. 21-23)
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
В рахунок погашення заборгованості по кредиту позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 33.4 договору іпотеки сторони визначили вартість предмета іпотеки 186000 грн. З пункту 33.3 договору іпотеки вбачається, що іпотекодавець є одноосібним власником квартири. (а.с. 22)
Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Статтею 38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.
Врахувавши зазначені вище обставини, суд вважає за можливе задовольнити позову в частині звернення стягнення на квартиру загальною площею 59,90 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, із встановленням початкової ціни 186000 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2008 року у розмірі 232145,15 грн. Вимоги, що містить прохальна частина позову, відповідають положенням ч. 1 ст. 39 39 ЗУ «Про іпотеку».
Позивач також просить суд виселити всіх зареєстрованих в даній квартирі осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1
Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Довідки про реєстрацію місця перебування/проживання особи, свідчать, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована в квартирі з 2009 року, а ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2013 року після укладення договору іпотеки. (а.с. 94-95)
Частиною 1 ст. ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
В матеріалах справи міститься лист банку до ОСОБА_1 від 25.12.2014 року, з вимогою погасити в тридцятиденний строк існуючу по кредитному договору заборгованість, а також, оскільки банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет застави, в тридцятиденний строк звільнити предмет іпотеки. Згідно наданих банком доказів, копії такого листа було направлено всім відповідачам.
Таким чином, вимоги банку про виселення з іпотечної квартири всіх зареєстрованих в ній осіб обґрунтовані і можуть бути задоволені. У вязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2, суд вважає за можливе виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які зареєстровані в такій квартирі.
Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено у повному обсязі, з відповідачів має бути стягнуто на користь банку понесені ними судові витрати. Відповідно до наданих позивачем квитанцій, ними було сплачено судовий збір у розмірі 2321,45 грн. за вимогу майнового характеру до ОСОБА_1, а також 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Судові витрати мають бути стягнуті пропорційно задоволеним позовним вимогам: 81,20 грн. з ОСОБА_2, 81,20 грн. з ОСОБА_3, 2402,65 грн. з ОСОБА_1
Позивачем також сплачено 121,80 грн. за подачу клопотання про витребування доказів, що не передбачено вимогами ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (згідно з положеннями даного Закону, судовий збір сплачується лише за подачу заяви про забезпечення доказів), тому такі судові витрати є зайво сплаченими і не можуть бути стягнуті з відповідачів.
Керуючись ст. ст. 1, 3, 33, 38-40 ЗУ «Про іпотеку», 526, 529, 546, 549, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 88, 169, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-
Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення задовольнити повністю.
Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, з квартири АДРЕСА_4.
Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з квартири АДРЕСА_4.
Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з квартири АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» понесений ними судовий збір у розмірі 81,20 грн. (вісімдесят одна гривня двадцять копійок) з кожного.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» понесений ними судовий збір у розмірі 2402,65 грн. (дві тисячі чотириста дві гривні шістдесят пять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або дня отримання копії рішення, через Карлівський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.
Суддя Жмурко П.Я.