У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Горелкіної Н.А., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що проживав і був зареєстрований в с. Рачин Дубенського району Рівненської області, був членом колгоспного двору. Крім того, членами колгоспного двору в період з 01 січня по 15 квітня 1991 року була його матір - ОСОБА_7 та бабуся - ОСОБА_8, у зв'язку з чим вважає, що має право на частку в майні колгоспного двору, проте право власності у встановленому законом порядку не оформляв.

Крім того, 14 жовтня 2014 року він звернувся в Дубенський міськрайонний суд з позовом про визнання права власності на частку в нерухомому майні. Під час розгляду вказаної справи дізнався, що 21 листопада 1992 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений секретарем Рачинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала в дар житловий будинок з надвірними будівлями.

Посилаючись на те, що оспорюваний договір укладено в порушення ст. 48 ЦК Української РСР <nau://ukr/1540-06|st48> (в редакції 1963 року), зокрема в ньому не зазначено який саме будинок переходить в дар, та, в якому населеному пункті він знаходиться. Крім того, зазначив, що якщо у договорі йде мова про передачу ОСОБА_8 в дар будинку в с. Рачин Дубенського району Рівненської області, то остання не мала права на вчинення такого правочину, оскільки будинок належав на праві власності колгоспному двору, просив суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Відмовляючи у задоволення позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно виходив з того, що позивачу було відомо про оскаржуваний правочин з моменту його укладення, однак звернувся до суду за захистом свого порушеного права після спливу строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня
Н.А. Горелкіна Ю.Г. Іваненко