Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі

по справі за позовом-

ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_6 про визнання права користування та проживання,

Установив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3. 27 грудня 2012 року звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа ОСОБА_6 про визнання права користування і проживання, усунення перешкод в праві користування і проживання в будинку АДРЕСА_2 (л.с.2-4) , позов уточнили від 21 січня 2013 року л.с.20-22.

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що позивачі зареєстровані та постійно проживають за спірним домоволодінням від дня свого народження, іншого житла не мають. В даному будинку також зареєстровані ОСОБА_6 і його донька ОСОБА_4 з онукою ОСОБА_7 . ОСОБА_6 - рідний брат ОСОБА_1, і він є єдиним власником домоволодіння, інші особи не мають права власності на спірну будівлю. ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично мешкає зі своєю дружиною ОСОБА_4 і донькою ОСОБА_7 в спірному будинку. Власник будинку ОСОБА_6 і його син ОСОБА_8 не проживають в спірному домоволодінні. Позивач зазначає, що будинок фактично поділений між сторонами для проживання, вхід в будинок і в,їзд на територію земельної ділянки є загальним для сторін. Сторони проживають по раніше узгодженому порядку користування цим домоволодінням, але з літа 2012 року між сторонами стали виникати сварки і непорозуміння з приводу користування будинком, і як вказують позивачі сварки ініціювала саме ОСОБА_4 з чоловіком ОСОБА_7 З приводу сварок на битовому підґрунті між родичами, позивачі звертались до міліції, на їх звернення було винесено дві постанови Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 18 липня 2012 року і від 17 серпня 2012 року, про відмову в порушенні кримінальної справи.

У зв,язку з зазначеним вище, позивачі просять суд визнати за ними право користування і проживання, усунути перешкоди в праві користування і проживання в будинку АДРЕСА_2.

Позивачі в судовому засіданні в своїх поясненнях підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі.Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_9 неодноразово подавали до суду заяви, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутності , що суду довіряють л.с. 156,157,180,181,202,203,210,211 т.1.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 , від себе та від імені третьої особи ОСОБА_6 за довіреністю (л.с.30 т.1) не визнала позов повністю.

Адковат ОСОБА_10 - представник ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,ОСОБА_11 (л.с.52-52т.1), в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала повністю.

16 квітня 2013 року третя особа ОСОБА_6 подав самостійний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_9, 3-ті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11 про усунення перешкод в здійсненні права власності , зобов,язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобов,язати займати приміщення під літ.1-4 пл.9,9 кв.м., яке зазначено в тех..паспорті від 18.08.2012 року, виселити ОСОБА_9.

12 березня 2014 року представником ОСОБА_6 за довіреністю - ОСОБА_4 подана до суду заява про залишення самостійного позову ОСОБА_6 без розгляду на л.с.225 т.1. 17 лютого 2015 року ухвалою суду заява ОСОБА_6 задоволена, та його самостійний позов залишено без розгляду.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін в судових засідання, показання свідків з боку позивачів ОСОБА_12 і ОСОБА_13, дослідив та проаналізував представлені сторонами докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів ОСОБА_2.

Суд встановив, що позивачі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, її діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровані і проживають в будинку АДРЕСА_2.

Єдиними власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_6, відповідно до Свідоцтва про право на спадкування за заповітом , рідний брат ОСОБА_1, інші особи не мають право власності на дане домоволодіння (.с.63-65 т.1). ОСОБА_6 в даному будинку не проживає, що не заперечували його представники. В будинку зареєстровані і проживають ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_7, це дочка і онука власника будинку, також проживає без реєстрації чоловік ОСОБА_4 це ОСОБА_5.

Як пояснили сторони в судовому засіданні в будинку є чотири жилі кімнати, в двох кімнатах проживають позивачі, а в інших 2-х кімнатах відповідачі, сторони також займають самовільні будівельні приміщення, будинок фактично поділений між сторонами для проживання, вхід в будинок і в,їзд на територію земельної ділянки, земельна ділянка є загальним для сторін..

З літку 2012 року між сторонами по справі стали виникати сварки на побутовому підґрунті з приводу користування приміщеннями , що знаходяться в загальному користуванні та земельною ділянкою. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звертались до міліції щодо конфліктної ситуації між родичами, на їх звернення було винесено дві постанови Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 18 липня 2012 року і від 17 серпня 2012 року, про відмову в порушенні кримінальної справи л.с.15,16.

На протязі розгляду справи до весни 2014 року, сторона відповідачів - це ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_11, від їх імені ОСОБА_4 і адвокат ОСОБА_10 пропонували вирішити спір мирним шляхом, пропонували варіанти вирішення даного спору -це передачі у власність ОСОБА_1 частки домоволодіння , однак позивачі не погодились з запропонованими варіантами відповідачів.

При цьому, позивачі пояснювали, що їм не перешкоджають проживати в будинку, користуватись домоволодінням, саме в тих межах, в яких вони проживали і користувалась до конфлікту, але вони бояться за майбутнє .

Сторона позивачів , в обґрунтування своїх позовних вимог, не надала будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтвердили їх вимоги та спростували доводи відповідачів, тому суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Допитані в судовому засіданні свідки сторони позивачів показали суду, що позивачі постійно проживають в будинку , доглядають за будинком, останнім часом мав місце конфлікт з родичами, показання свідків нічого не спростували та нічого не підтвердили щодо позовних вимог, тому суд не бере до уваги дані показання.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Норми ст. 57 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З урахуванням встановленого, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і недоказаними, відмовляє в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3,4,10,11,14,57-54,158,77,169, 209, 212-215,218, 294 ЦПК України,ст..12-16 ЦК України, суд, -

вирішив

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_6 про визнання права користування і проживання, усунення перешкод в праві користування та проживанні в жилому приміщенні в будинку АДРЕСА_2 - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя