У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю дружнього підприємства технологічної групи «Екіпаж», ОСОБА_2, третя особа - арбітражний керуючий Чипиженко Євген Віталійович, про визнання недійсним інвестиційного договору, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Матвійчука Олександра Тарасовича - на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю дружнього підприємства технологічної групи «Екіпаж» (далі - ТОВ ДП ТГ «Екіпаж»), ОСОБА_2 про визнання недійсним інвестиційного договору.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 05 січня 2006 року між ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та ОСОБА_2 укладено інвестиційний договір № КШ-1-170, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався внести інвестицію у будівництво будинку та прийняти квартиру та/або місце стоянки, а ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» зобов'язалося здійснити будівництво будинку, передати інвестору закріплену за ним квартиру та/або місце для стоянки. При цьому, в якості визначення терміну «Будинок» у договорі зазначено житловий будинок з офісними приміщеннями, підземною автостоянкою по АДРЕСА_1, дозвіл на будівництво яких наданий згідно із рішенням Харківської міської ради від 27 квітня 2005 року № 78/05.

08 червня 2006 року Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» створено Фонд фінансування будівництва, виключно в рамках якого здійснювалася реалізація квартир в житловому будинку АДРЕСА_1.

Інвестування коштів у будівництво квартири АДРЕСА_1 через створений ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та ПАТ «Укрсоцбанк» Фонд фінансування будівництва, ОСОБА_2 не здійснювалося, грошових коштів від нього на спеціальний рахунок ФФБ не надходило.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 серпня 2013 року встановлено факт розміщення об'єкту інвестування за договором від 05 січня 2006 року № КШ-1-170 у житловому будинку № 1, який за генеральним планом проектної документації, погодженої управлінням містобудування та архітектури Харківської міської ради від 30 грудня 2005 року № 877/05 та від 30 вересня 2005 року № 369/05 запланований до будівництва в глибині будівельного майданчику.

Житловий будинок № 2, інвестування коштів у будівництво якого здійснювалося через створений ПАТ «Укрсоцбанк» ФФБ, розміщений за генеральним планом на АДРЕСА_1. Навесні 2009 року ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» зареєстрував за собою право власності на об'єкт незавершеного будівництва, у результаті чого з'явилися нові ідентифікаційні параметри об'єкту будівництва. Так житловий будинок АДРЕСА_1, згідно з витягами про реєстрацію права власності та з реєстру прав власності визначається Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», як незавершений будівництвом житловий будинок літ. «А-24», розташований за тією ж адресою. Будівництво даного будинку було завершено ПАТ «Укрсоцбанк» та здійснено введення його в експлуатацію.

Вважаючи, що ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» не мало наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися інвестиційним договором № КШ-1-170, договір має ознаки фіктивного правочину, в зв'язку з чим просило визнати цей договір недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення.

У касаційній представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Матвійчук О.Т. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» та ОСОБА_2 05 січня 2006 року укладений інвестиційний договір № КШ-1-170 (а. с. 32-57).

Відповідно до п. 1.1 даного договору, інвестор зобов'язується внести інвестицію у будівництво будинку в обсязі, порядку та строки, зазначені в договорі, та прийняти квартиру та/або місце для стоянки автомобіля, а також правовстановлюючі документи на них у організації, після чого оформити їх у свою власність, а організація зобов'язується здійснити організацію будівництва будинку, передати інвестору закріплену за ним квартиру та/або місце для стоянки автомобіля по акту прийому-передачі відповідно до попереднього плану квартири та/або місця для стоянки автомобіля, а також надати інвестору всі необхідні документи для оформлення квартири та/або місця для стоянки автомобіля у власність за умови своєчасного та повного виконання інвестором інвестиційних зобов'язань.

Відповідно до розділу 2.1 додатку 1 до інвестиційного договору № КШ-1-170 сторони договору домовились, що орієнтовний розмір інвестиції для придбання інвестором долі станом на 05 січня 2006 року становить 4 206 грн 91 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 серпня 2013 року визнано за ОСОБА_2 майнові права на отримання об'єкту інвестування - квартири з будівельним номером АДРЕСА_1. Вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 своє зобов'язання за укладеним 05 січня 2006 року інвестиційним договором щодо сплати внеску виконав у повному обсязі шляхом перерахування своїх власних грошових коштів на відповідний банківський рахунок ТОВ ДП ТГ «Екіпаж», що підтверджується відповідними документами (а. с. 128-135 ).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода), умови якого, відповідно до статті 18 цього Закону, зберігають чинність на весь строк його дії і у випадках зміни законодавства (окрім податкового, митного та валютного законодавства).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що інвестиційний договір фактично виконаний, оскільки ОСОБА_2 повністю сплатив грошові кошти за будівництво об'єкту інвестування і, згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, за ним визнано майнові права на отримання об'єкту інвестування, правильно вважав, що відсутній умисел усіх сторін правочину, а саме по собі невиконання ТОВ ДП ТГ «Екіпаж» умов договору, не може свідчити про його фіктивність.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335>, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st332> суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st332>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Матвійчука Олександра Тарасовича - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук