Провадження №2/521/6824/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 17.11.1997 року на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

У підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що зазначений договір був укладений на вказаній біржі та зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під №97-186Ц від 17.11.1997 року, згідно ЗУ «Про товарну біржу». Після виконання всіх умов договору, право власності перейшло позивача, тому, після укладення даного договору його нотаріального посвідчення не здійснювали.

Позивач приймав участь у судовому засіданні разом з своїм представником, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку, заперечення до позову не надходили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 17.11.1997 року був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 17.11.1997 року на Одеській Універсальній біржі «Вітязь» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Право власності на вказану квартиру на підставі вищезазначеного договору було зареєстровано в ОМБТІ та РОН під №255пр. стр. 34 рег. №289 від 15.12.1997 року. Нотаріальне посвідчення даного договору здійснено не було, оскільки цей пункт було включено до зазначеного договору, відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу».

З часу придбання вказаної квартири позивач заселилася до неї, а з січня 1998 року зареєструвалася за вказаним місцем мешкання, де проживає по теперішній час.

Однак, внаслідок невизнання дійсності договору купівлі продажу нотаріальною конторою позивач не може реалізувати свої права, а саме розпоряджатися належною їй квартирою, що змусило її звернутися до суду для захисту своїх прав, наданих ст. 317 ЦК України.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму.

Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що усі суттєві умови договору купівлі продажу виконанні та зафіксовані у письмовій угоді.

Крім того, судом встановлено, що угода купівлі продажу від 17.11.1997 року відповідала діючим на той час вимогам законодавства, а саме ЗУ «Про власність», ЗУ «Про товарну біржу», п. 49 Наказу Мінюсту України «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України», «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, яке знаходиться у власності юридичних та фізичних особі» від 09.06.1998 року, та будь яких прав третіх особі порушено не було.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 220 ЦК України, ст. 225 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 60, 61, ч. 4 ст. 174, 208, 209, 212-215, 217 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі продажу від 17.11.1997 року №97-186Ц квартири АДРЕСА_1, загальною площею 22,4 кв. м., житловою площею 13,1 кв. м., підсобної площі 9,3 кв. м., корисної 22,4 кв. м., укладений на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий