Справа № 1313/2545/12 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/28/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» на заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 4 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» про стягнення заробітної плати, компенсації, моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто із ВАТ «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 11463,06 грн., компенсацію за затримку у виплаті заробітної плати в розмірі 1488,80 грн., 4500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення та оскаржило ВАТ «Новороздільський завод складних мінеральних добрив». Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не ґрунтуються на дійсних обставинах, місцевий суд невірно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права. Зокрема, районний суд не взяв до уваги, що рішення є частково виконаним за судовим наказом, виданого з того ж предмету, а також видано судовий наказ про стягнення решти суми. Вина відповідача у затримці виплати розрахунку при звільненні працівника відсутня, як і відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» і на підставі наказу №7-к від 02.04.2012 року була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності (а.с. 4-7). За час роботи на підприємстві їй була нарахована, проте не виплачена заробітна плата: з серпня 2011 року до лютого 2012 року, включно, в сумі 7192,52 грн. і за березень квітень 2012 року в сумі 4270,54 грн. (з урахуванням одноразової допомоги при звільненні).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 4270,54 грн. є правильним і фактично відповідачем не оспорюються.

При цьому колегія суддів вважає незаконним рішення суду в частині стягнення 77192,52 грн. і тому воно підлягає скасуванню, а справа в цій частині має бути закрита провадженням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із матеріалів справи убачається, що до ухвалення рішення у даній справі Миколаївським районним судом Львівської області 20.04.2012 року видано судовий наказ про стягнення з ВАТ «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» на користь ОСОБА_3 заробітної плати в сумі 7192 грн. (а.с. 49 т. 1), яке набрало законної сили. До того ж, 27.05.2013 року судовий наказ виконаний, про що свідчить постанова державного виконавця Головного управління юстиції у Львівській області (а.с.50).

За таких обставин і в силу приписів ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, а провадження закриттю з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 цього ж Кодексу.

Поряд із цим, колегія суддів вважає рішення суду у іншій частині законним і обґрунтованим з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом ст. 117 цього ж Кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Із матеріалів справи випливає, що на час звільнення ОСОБА_3 з роботи до виплати позивачу належало 11463,06 грн., частина із яких була виплачена лише на виконання судового наказу 27.05.2013 року. Натомість, позивач просила стягнути середній заробіток відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України за весь час затримки станом на час подання позову 10.05.2012 року.

Оскільки середньоденний заробіток ОСОБА_3 становив 74,44 грн., то стягнута судом сума 1488,8 грн. як відповідальність за затримку розрахунку звільненому працівникові станом на 10.05.2012 року є правильною.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини підприємства у затримці розрахунку не є обґрунтованими, так як запровадження процедури банкрутства підприємства на стадії санації не звільняє від обовязку виплатити розрахункові кошти звільненому працівникові, чи такою обставиною, яка виключає вину підприємства.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що невиконання підприємством обовязку провести розрахунок звільненому працівникові, затримка у виплаті заробітної плати призвели до моральних страждань ОСОБА_3, вжитті додаткових зусиль для організації свого життя (зокрема, відшукання грошових коштів для забезпечення життєдіяльності) тощо.

Отже, підстави для покладення на апелянта відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди позивачем доведені, а суд правильно визначив розмір такої компенсації.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 заробітної плати в сумі 7192,52 грн. необхідно скасувати, а провадження в цій частині закрити. В решті рішення має бути залишеним без змін.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 205, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 4 вересня 2012 року в частині стягнення з відкритого акціонерного товариства «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» на користь ОСОБА_3 заробітної плати в сумі 7192,52 грн. скасувати і провадження у справі в цій частині закрити.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: