АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року, -

у с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заявник посилається на ті обставини, що суд першої інстанції застосував норми права, які не стосуються предмету позову та фактичних обставин справи та не застосував норми чинного ЦПК України, які підлягають застосуванню при розгляді справи. В обґрунтування скарги вказує, що не суперечить законодавству та не є забороненим проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу та, відповідно, встановлення даного факту судом. Вказує, що суд позбавив можливості надати докази, а саме відмовив у задоволенні клопотання про виклик свідків.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у відсутність сторін, що не з'явилися на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

_____________________________________________________

Справа № 761/10903/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/16149/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Під час розгляду справи судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано 6 серпня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 6 вересня 1996 року, серія НОМЕР_3 (а. с. 18).

На підставі рішення Мінського районного суду м. Києва від 7 вересня 1996 року шлюб між ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_3 розірвано (а. с. 19).

6 вересня 2002 року укладено шлюб між ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 18 січня 2007 року, серія НОМЕР_1, виданого Відділом РАЦС Подільського РУЮ у м. Києві (а. с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 1 червня 2006 року серія НОМЕР_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а. с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_8, відповідно до копії свідоцтва про смерть від 9 серпня 2006 року (а. с. 5).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 11 постанови від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п. 5 ст. 273 ЦПК 1963 року може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Позивач просить визнати факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 7 жовтня 1994 року по 6 вересня 2002 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 6 Кодексу про шлюб та сім'ю України визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Кодексу про шлюб та сім'ю України права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦПК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент виникнення та припинення спірних правовідносин поширюється дія норм Кодексу про шлюб та сім'ю України, а тому позовні вимоги про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта з приводу того, що факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в період з 7 жовтня 1994 року по 5 вересня 2002 року (при фактичному припиненні шлюбу ОСОБА_8 з відповідачем) підтверджується належними та допустимими доказами, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах суперечить нормам процесуального права та судовому розгляду не підлягають.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді : Л.Д. Поливач

О.В.Шахова