АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Рейнарт І.М.

суддів Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2015р. за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року,

встановила:

у травні 2015р. заявник звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, ухваленого 27 лютого 2015р. у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 23 347 грн. 08 коп. та витрат по оплаті третейського збору у розмірі 95грн.

Мотивуючи свої вимоги, заявник зазначав, що рішення третейського суду набрало законної сили і підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 19 червня 2015. у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник заявника просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про видачу виконавчого листа задовольнити.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки ухвала постановлена судом з порушенням строку розгляду, встановленого ч. 1 с. 389-9 ЦПК України.

Також апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме Закону України «Про третейські суди», так як банк не є споживачем і звернувся до третейського суду за захистом своїх інтересів, а третейське застереження, яке міститься у кредитному договорі, укладеному сторонами, не є нікчемним

Апелянт та боржник, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с. 53-54), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не направили, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10997/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
до ст. 6 Закону України "Про третейські суди" третейським судам не підвідомчі справи у

сфері захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, тому третейське

- 2 -

застереження у кредитному договорі є нікчемним.

Однак, погодитися з даним висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 12 лютого 2014 року між ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Р20.103.79548, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 16 070 грн. строком на 36 місяців, зі сплатою процентів у розмірі 7,9 % річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до п. 5.4 кредитного договору всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015р. задоволено позов ПАТ «Ідея Банк», стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 23 347 грн. 08 коп. та витрати по сплаті третейського збору в розмірі 95 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ВказанийЗакон набрав чинності 12 березня 2011 року.

У пункті 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Отже, споживачем може бути тільки фізична особа, а ПАТ «Ідея Банк», як юридична особа, не є споживачем у розумінні вказаної норми Закону України «Про захист прав споживачів».

ПАТ «Ідея Банк» звернулося до третейського суду з позовом про захист своїх порушених прав невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а позов не ґрунтувався на нормам Закону України «Про захист прав споживачів», тому висновок суду першої інстанції про те, що даний спір не підвідомчий третейському суду колегія суддів вважає безпідставним.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі 6-64цс15, колегія суддів вважає неправомірним, оскільки предметом розгляду Верховним Судом України був спір про визнання недійсним третейського

- 3 -

застереження, яке зазначене у кредитному договору, за позовом саме споживача банківських послуг.

При цьому, Верховним Судом України не було зроблено висновок про нікчемність третейського застереження, яке включено у кредитний договір, який укладено після 12 березня 2011р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав стверджувати про нікчемність третейського застереження, яке містить у кредитному договорі, укладеному сторонами.

Також у порушення вимог ч. 1 ст. 389-9 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність боржника, відомості про належне повідомлення якого на день постановлення ухвали у матеріалах справи відсутні, що позбавило можливості суд з'ясувати питання чи порушувалося позичальником питання про визнання недійсним третейського застереження у кредитному договорі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2015р. скасувати, матеріали справи за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року повернути до Дніпровського районного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: