Справа № 500/709/13-ц
Провадження № 2-с/500/24/15
УХВАЛА

09 липня 2015 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Банніковій Н.В.,

при секретарі Тюміній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїл заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №2н-500/80/13 від 22.02.2013 року по справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, 26.04.2008 р. н., в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитинною повноліття, починаючи з 06.02.2013 р. і до 26.04.2026 р.

11.06.2015 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування судового наказу, посилаючись на те, що про ухвалення судового наказу про стягнення аліментів, постановлення судом заочного рішення про розірвання шлюбу та також про оголошення його розшуку йому випадково стало відомо 03.06.2015 р.

Представник боржника у судовому засіданні зазначив, що наміру ухилятись від сплати аліментів боржник не має, проте грошові суми на утримання дочки передавав добровільно по 5 000 грн. та 7 000 грн., крім того, у нього та заявника існують не врегульовані кредитні та майнові зобовязання.

У судовому засіданні представник боржника просив суд скасувати судовий наказ, щоб за ним не числилась заборгованість по сплаті аліментів, проти постановлення судом нового судового рішення про стягнення аліментів не заперечує.

Заявник у судовому засіданні проти задоволення заяви боржника заперечувала, посилаючись на відсутність підстав для її задоволення, зазначила, що ніяких грошових коштів ОСОБА_1 жодного разу не надав, лише один раз його мати передала 200 грн., адреса його мешкання та засоби звязку їй відомі не були.

Заслухавши представника боржника, заявника та його представника, вивчивши заяву про скасування судового наказу та матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування судового наказу підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення, скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову, змінити судовий наказ.

Згідно п.п. 4, 5 ч.3 ст. 105 ЦПК України у заяві про скасування судового наказу має бути зазначено: посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача.

Судом встановлено, що 22.02.2013 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області видано судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, 26.04.2008 р. н., в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитинною повноліття, починаючи з 06.02.2013 р. і до 26.04.2026 р.(а.с.12).

Згідно ч.ч. 1,2 ст.102 ЦПК України у разі прийняття судом ухвали про відкриття наказного провадження, суд у триденний строк з моменту її постановлення видає судовий наказ по суті заявлених вимог, видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень.

Копія судового наказу від 22.02.2013 р. була надіслана за адресою реєстрації боржника (а.с.13).

У відповідності до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, судовим наказом від 22.02.2013 року визначено мінімальний розмір аліментів на утримання дитини.

Посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, та посилання на докази в обґрунтування заперечень проти вимог стягувача, ОСОБА_1 у судовому засіданні не наведені, належних та допустимих доказів сплати аліментів на утримання дитини матеріали справи не містять.

Крім того, боржник не позбавлен права у майбутньому звернутись до суду із заявою про зміну розміру аліментів, зокрема, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, за наявності для цього підстав із посиланням на певні докази.

Посилання боржника на існування у сторін неврегульованих кредитних зобовязань при вирішенні даної заяви про стягнення аліментів суд до уваги не приймає, оскільки аліментні та кредитні зобовязання мають різну правову природу та не зараховуються одне іншим.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 180, 182 СК України, ст. ст. 105-1, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 22.02.2015 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, 26.04.2008 р. н., в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитинною повноліття, починаючи з 06.02.2013 р. до 26.04.2026 р., залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4