Провадження №2/761/6903/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - відповідач) про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 24.09.2014 року було укладено договір банківського вкладу на суму 50000,00 грн. до 24.02.2015 року за ставкою 23,50 % річних. На звернення позивача про повернення коштів за вкладом та нарахованих відсотків, відповідач зобов'язання не виконав.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів в розмірі 85883,01 грн., що складається з : суми внеску (50000,00 грн.), а також 23,50% річних від простроченої суми внеску понад строку дії договору в розмірі 3219,18 грн., суми втарт від знецінення грошей (передбачених положеннями статті 625 ЦПК України) в сумі 3% річних -437,42 грн. та індекс інфляції -15478,05 грн.; неустойки у вигляді пені (згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України) в сумі 8748,36 грн., витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн., заподіяної моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до договору-заяви №300937/58654/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 міс. В національній валюті (далі - договір) від 24.09.2014 року, позивач розмістив вклад у розмірі 50000,00 грн. з виплатою 23,50 процентів річних та датою повернення вкладу - 24.02.2015 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими претензіями про повернення коштів, проте, вони залишилася без задоволення.

Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач кошти за вкладом позивачу не повернув, згідно виписки по особовому рахунку позивача знаходиться 50000,00 грн.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України), тому вимога про повернення суми вкладу у розмірі 50000,00 грн. підлягає задоволенню.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався здійснювати виплату за вкладом 23,50 процентів річних, а отже, позивач обґрунтовано просить суд стягнути з відповідача відсотки за користування грошовими коштами, за період з 18.03.2015 року по 26.06.2015 року, у розмірі 3219,18 грн.

Згідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому підлягає частковому задоволенню вимога позивача про стягнення за період з 18.03.2015 року по 26.06.2015 року трьох відсотків річних - 441,79 грн., суми інфляції - 9047,26 грн. та пені - 8748,36 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Проте, ні умовами укладеного між сторонами договору банківського вкладу, ні нормами параграфу 3 гл. 71 ЦК, якими регулюються спірні правовідносини, такий вид цивільної відповідальності як відшкодування моральної шкоди, не передбачений. Не містять такого виду відповідальності за неналежне виконання цього договору норми гл.71, ст.625 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність»; не доведено наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.1,2 ст. 84 ЦПК України).

Позивачем не надано доказів надання правової допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права, оскільки, не долучено документ, який підтверджує те, що ОСОБА_2, з яким позивачем укладено договір-доручення про надання правової допомоги є адвокатом або іншим фахівцем у галузі права.

Враховуючи викладене, пояснення та надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума вкладу в розмірі 50000,00 грн., 23,50 % у розмірі 3219,18 грн., 3% річних у розмірі 441,79 грн., сума інфляції у розмірі 9047,26 грн., пеня у розмірі 8748,36 грн., а всього підлягає стягненню 68237,41 грн.

А тому, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 682,37 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 74, 79, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 23, 525, 526, 536, 1060, 1061 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 68237 (шістдесят вісім тисяч двісті тридцять сім) грн. 41 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в дохід держави судовий збір в розмірі 682 (шістсот вісімдесят дві) грн. 37 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя