АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 670/841/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2410/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.,

секретар Гриньова А.М.

за участю позивача, її представника, представників третіх осіб

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Віньковецької державної нотаріальної контори Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог Міністерство юстиції України, ПАТ «Укртелеком» про визнання нотаріальних дій незаконними.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Позивачка, звертаючись до суду із позовом зазначала, що між нею та ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» (на даний час ПАТ «Укртелеком») в особі ОСОБА_3, який діяв на підставі не нотаріально-посвідченої довіреності 13 березня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку №16 по вул. Гайдара (сьогодні ОСОБА_4) у смт. Віньківці Хмельницької області, що посвідчений держнотаріусом Віньковецької держнотконтори ОСОБА_5 ОСОБА_1 зазначає, що дії нотаріуса при оформленні та посвідченні зазначеного вище договору суперечать вимогам ст. ст. 64-65 ЦК УРСР 1963 р., п.27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, Закону України «Про нотаріат», адже довіреність, яка видана ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» на імя ОСОБА_3 не була нотаріально посвідченою та не відповідала вищезазначеним нормам і про зазначені обставини вона дізналася в 2013 році після отримання документів в нотаріальній конторі та 07 вересня 2015 року з відповіді Мінюсту України. Тому, позивачка просила суд винести рішення, яким визнати незаконною нотаріальну дію нотаріуса Віньковецької держнотконтори ОСОБА_5 щодо встановлення дієздатності та належності повноважень ОСОБА_3 на укладення договору купівлі- продажу 13 березня 1998 року та визнати незаконною нотаріальну дію нотаріуса Віньковецької держнотконтори ОСОБА_5 щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку № 16 по вул. Гайдара в смт. Віньківці, Хмельницької області, укладеного 13 березня 1998 року між ОСОБА_1 та ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком».

Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 02 жовтня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено ПАТ «Укртелеком».

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що державний нотаріус при посвідченні договору купівлі продажу житлового будинку у відповідності із вимогами Закону України «Про нотаріат» (в редакції від 02.09.1993р.), Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції від 27.05.1997 року) зобов»язана була перевірити повноваження ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» та відмовити у посвідченні договору з підстав невідповідності довіреності вимогам законодавства. Апелянт зазначає, що суд на ці обставини та докази уваги не звернув та прийшов до невірного висновку, що правомірність вчинення нотаріальних дій державним нотаріусом встановлено рішенням Віньковецького районного суду від 23.07.2013 року по справі №670/279/13-ц . А тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представники третіх осіб апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Віньковецького районного суду від 23 липня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 11 вересня 2013 року встановлено, що довіреність від 10 березня 1998 року є офіційним документом та видана у відповідності із вимогами ст. 66 ЦК України в редакції 1963 року. І на час підписання ОСОБА_3 спірного договору 13 березня1998 року він діяв від імені підприємства в межах наданих йому повноважень та посилання позивача на той факт, що надана ОСОБА_3 довіреність потребувала нотаріального посвідчення не ґрунтується на вимогах закону, і доводи ОСОБА_1 про те, що під час укладення угоди ОСОБА_3 відповідно зазначеної довіреності не мав права підписувати договір купівлі продажу свого підтвердження в суді не знайшли. Суд першої інстанції, посилаючись на ч. 3 ст. 61 ЦПК України прийшов до вірного висновку, що зазначені вище обставини встановлені рішенням суду. Також суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем не доведено ту обставину, що нотаріус при посвідченні договору купівлі продажу 13 березня 1998 року мала підстави сумніватися з приводу не усвідомлення ОСОБА_3, представником ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком», значення, змісту та правових наслідків вчинення нотаріальної дії, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Статтями 64 та 66 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що довіреністю визнається письмове уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, а довіреність від імені державної організації видається за підписом її керівника з прикладанням печатки цієї організації.

Відповідно до ст. 65 ЦК УРСР (1963 року) довіреність на укладення угод, що потребують нотаріальної форми, а також на вчинення дій щодо державних, кооперативних та інших громадських організацій повинна бути нотаріально посвідчена, за винятком випадків, передбачених у цьому Кодексі, та інших випадків, коли спеціальними правилами допущена інша форма довіреності.

Положеннями ст.ст. 34, 49, 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на час вчинення угоди) визначено, що при вчинені виконавчих дій нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. На нотаріусів покладено обов`язок вчиняти певні, передбачені названим нормативним актом нотаріальні дії, до яких віднесено і посвідчення угод (договорів).

Нотаріус вчиняє нотаріальні дії не інакше як на підставі заяв осіб, які бажають її вчинення.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно із ст. 43, ст. 44, ст. 49 вищезазначеного Закону при вчиненні нотаріальних дій нотаріус, який вчиняє нотаріальні дії, встановлює особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій.

Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

При посвідченні угод з»ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження.

Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо з проханням про її вчинення звернулась недієздатна особа або представник, який не має необхідних повноважень.

Аналогічні положення були передбачені також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року №18/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за № 152/361 (із наступними змінами), що діяла на час вчинення оскаржуваних нотаріальних дій.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїм вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Рішенням Віньковецького районного суду від 23 липня 2013 року, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області 11 вересня 2013 року по цивільній справі №670/279/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком», Віньковецької селищної Ради Віньковецького району Хмельницької області про визнання недійсним правочину та витребування майна у задоволенні позову відмовлено. (а.с.61-65).

Вказаним рішенням встановлено, що 13 березня 1998 року між ОСОБА_1 та ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку, згідно з яким ОСОБА_1 продала, а ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» купив жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в смт. Віньківці по вул. Гайдара 16 Хмельницької області, і складається з одного цегляного загальною жилою площею 59,6 кв.м. жилого будинку літ-А-1, сараю - л.кухні літ-Б, гаража літ-В, огорожі.

Зазначений вище договір був складений та посвідчений 13.03.1998 року завідуючою Віньковецькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 і підписаний у її присутності сторонами після встановлення нотаріусом їх осіб та перевірки дієздатності, а саме продавцем ОСОБА_1 та від імені покупця, ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» -- ОСОБА_3

Підписуючи зазначений договір, представник покупця ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» ОСОБА_3 діяв на підставі довіреності серії ААЗ № 308689 від 10 березня 1998 року за підписом керівника підприємства, головного бухгалтера та скріпленої печаткою, у якій зазначено право представника на вчинення підпису у Віньковецькій державній нотаріальній конторі та на підставі наказу генерального директора ОДПЕЗ «Хмельницьктелеком» ОСОБА_6 № 79 від 04.03.1998 року, відповідно до якого договір купівлі-продажу жилого будинку в смт. Віньківці по вул. Гайдара, 16, у громадянки ОСОБА_1 доручається підписати заступнику директора з економіки та фінансів ОДПЕЗ ОСОБА_3

Також зазначеним вище рішенням встановлено, що на час підписання ОСОБА_3 спірного договору 13 березня 1998 року він діяв від імені підприємства в межах наданих йому повноважень і посилання позивача на те, що довіреність на укладення угоди потребувала нотаріальної форми суд відхилив, оскільки довіреність від 10 березня 1998 року містить усі необхідні реквізити і є офіційним документом та видана у відповідності до ст. 66 ЦК України (1963 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно застосовано норми процесуального права, а саме ст. 61 ЦПК України і те, що предмет позову ОСОБА_1 по цивільній справі №670/279/13-ц і по цій цивільній справі № 2/670/841/15-ц є різними, і будь-яких позовних вимог до нотаріуса ОСОБА_5 в справі №670/279/13-ц пред»явлено не було та правомірність дій останньої не досліджувалася є безпідставними. Адже, як вбачається із судового рішення від 23 липня 2013 року, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області 11 вересня 2013 року по цивільній справі № 670/279/13-ц позивачка ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі продажу будинку від 13 березня 1998 року посилалася на те, що довіреність на ім»я ОСОБА_3 не була нотаріально посвідчена, а отже по формі і змісту не відповідала законодавству, а тому в силу недійсності цієї довіреності ОСОБА_3 не мав повноважень на укладення оспорюваного договору і цей договір є недійсним в силу ст. 48 ЦК УРСР 1963 року. Також, представник позивачки ОСОБА_7 обґрунтовуючи вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що довіреність, яка видана на ім»я ОСОБА_3 не давала останньому права підписувати договір купівлі продажу житлового будинку 13 березня 1998 року, оскільки не була посвідчена нотаріально, а нотаріус в порушення Інструкції про вчинення нотаріальних дій, не перевіривши повноваження представника, посвідчила договір. І по цим доводам судом прийнято вмотивоване рішення, що набрало законної сили, здійснювати ревізію якого ні суд першої, ні апеляційної інстанції законних повноважень не має.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається

Керуючись ст. ст. 303, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Справа № 22ц/792/2410/15

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 59