АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3065/2015 Головуючий у І інстанції - Великохацька В.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.03.2008 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №007-2008-920, за умовами якого банк надав позичальнику на споживчі потреби кредит у розмірі 1 млн. доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13,45% річних у визначені договором строки з кінцевим терміном повернення 10.03.2026 року. За користування кредитними коштами понад встановлені договором строки процентна ставка збільшується до 40,35% річних. Додатковими угодами від 15.10.2009 року, 29.10.2009 року, 29.06.2011 року, які були укладені між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2, було внесено зміни до кредитного договору №007-2008-920 від 27.03.2008 року, а саме змінено процентні ставки за користування кредитними коштами.У разі незгоди зі зміною процентної ставки позичальник має право достроково виконати грошові зобов'язання за договором. Враховуючи значні суми грошових коштів, які кредитор має право стягнути з позичальника у випадку порушення ним умов договору, а також значне збільшення офіційного курсу обміну національної валюти до долару США, вважаючи встановлені договором та додатковими угодами умови надання кредиту несправедливими та такими, що є небезпечними для майнових інтересів позичальника, та такими, що не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки порушується принцип рівності сторін договору, позивач просила визнати кредитний договір №007-2008-920 від 27.03.2008 року недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу , просив рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст.. 305 ч.2 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (після зміни назви - ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №007-2008-920, за умовами якого банк надав позичальнику на споживчі потреби кредит у розмірі 1 млн. доларів США зі сплатою процентів у розмірі 13,45% річних у визначені договором строки з кінцевим терміном повернення 10.03.2026 року. За користування кредитними коштами понад встановлені договором строки процентна ставка становить 40,35% річних (а.с.7-17).

Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили можливість зміни розміру процентної ставки у зв'язку зі зміною НБУ розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора.

Пунктом 8.5 договору передбачено, що позичальник підтверджує, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та ознайомлений з методикою визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти.

Додатковими угодами від 15.10.2009 року, 29.10.2009 року, 29.06.2011 року, які були укладені між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2, було внесено зміни до кредитного договору №007-2008-920 від 27.03.2008 року, а саме змінено процентні ставки за користування кредитними коштами. У разі незгоди зі зміною процентної ставки позичальник має право достроково виконати грошові зобов'язання за договором (а.с.18-50).

Відповідно до ст.. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач , укладаючи договір кредиту, керувалася передбаченою законом свободою договору.

Як вбачається із договору кредиту та додаткових умов до нього, позивач була ознайомлена з умовами кредитування та погодилася із ними, отримала кошти в розмірі 1 мільйон доларів США і лише , опинившись в скрутному матеріальному становищі, через шість років після отримання кредиту, заявила позовні вимоги про визнання договору кредиту недійсним .

Посилання позивача на ті обставини, що курс долара США до гривні суттєво змінився, не може бути прийнято до уваги, оскільки в п. 8.5 договору позивач зазначила, що вона розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті.

Колегія суддів також не погоджується із посиланням апелянта на ту обставину, що банк в односторонньому порядку має право підвищувати процентну ставку, що є несправедливою умовою відносно боржника, оскільки банк , укладаючи з позичальником договір кредиту, погодив цю умову, на яку позичальник погодився.

Апелянт також на підтвердження своїх вимог послався на п.6.2 Договору, де передбачена відповідальність за невиконання умов договору виключно позичальником, що на думку апелянта , свідчить про несправедливість умов договору.

З цим твердженням суд апеляційної інстанції не погоджується, оскільки банк умови договору виконав в повному об'ємі , передавши кошти в розмірі 1 млн доларів США позичальнику, який не може зазначити які ж саме умови договору банк не виконує.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :