Справа №576/1296/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1630/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

03 червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що згідно умов кредитного договору ОСОБА_3 07 жовтня 2009 року отримав у Банку кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 30 % відсотків річних за його користування. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що, підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку» складають укладений між ними договір. Позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав та передав кошти. Відповідач за кредитним договором своїх зобовязань належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Тому Банк просив суд стягнути з боржника на його користь заборгованість, яка утворилась станом на 30 квітня 2014 року, у розмірі 24143,69 грн., яка складається з 11996,36 заборгованості за кредитом. 8571,84 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1949,60 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1125,89 грн. штрафу (процентна складова).

21 липня 2014 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов, в якому просив суд визнати недійсним кредитний договір від 07 жовтня 2009 року з моменту його укладання. При цьому посилався на те, що спірний договір укладений з порушенням вимог законодавства, оскільки не містить суттєвих умов договору та оферта кредитного договору містить ознаки нечесної підприємницької діяльності. Вказував, що Правила користування платіжною карткою та Тарифи викладені на Банківському сайті не повинні братись до уваги, оскільки інформацію про це Банк повинен повідомити до укладення договору та, що були порушені його права як споживача, внесенням змін до умов договору в односторонньому порядку (а.с. 92).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним укладений між ОСОБА_3 і ПАТ КБ «ПриватБанк» 07 жовтня 2009 року договір без номера на отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку з відмовою ОСОБА_3 у зустрічному позові. Зазначає, що суд помилкового дійшов до висновку про те, що зміст кредитного договору суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. При укладенні кредитного договору позичальник надав згоду на форму договору, яка складається із Заяви та Умов та правил надання банківських послуг. До укладення кредитного договору Банк надав ОСОБА_3 вичерпну інформацію про умови кредитування. Тому вважає, що немає правових підстав визнавати недійсним кредитний договір.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи скарги та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові Банку та задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» не довів всіх істотних умов укладеного договору та підстав фактичної односторонньої зміни умов Договору, а тому умови договору є несправедливими по відношенню до позивача, як споживача, який не був ознайомлений з банківськими документами, що були додані до заяви, оскільки був змінений розмір процентної ставки.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з висновками суду, які зроблені на неповному зясуванні обставин справи та невірному застосуванні норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, постановлення нового рішення про задоволення первісного позову та відмови у зустрічному позові, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду є обґрунтованим, коли ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання ОСОБА_3 заяви, за умовами якої була відкрита сума кредитного ліміту 2500 грн., який в 2010 році був збільшений до 12000 грн. під 30 % річних на платіжну картку. Умовами заяви передбачено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, а порядок погашення заборгованості визначений щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості. Зі змісту заяви, підписаної позичальником вбачається, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами (а.с. 146).

Факт ознайомлення та погодження з Умовами договору підтверджується фактичними діями відповідача, оскільки до 24 лютого 2012 року він користувався платіжною карткою, здійснював за допомогою неї оплату товару, послуг та знімав кошти готівкою.

Крім того, відповідач на протязі з жовтня 2009 року по 24 лютого 2012 року періодично погашав заборгованість за договором, здійснивши останній платіж 24 лютого 2012 року в сумі 151,00 грн. , за наявності заборгованості по кредиту в розмірі 11996,36 грн.

Доводи відповідача про те, що ліміт був встановлений у розмірі 2500 грн. і він не знав про збільшення суми кредиту, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки із його особистого розрахунку вбачається, що відповідач з березня 2010 року користувався платіжною карткою за межами ліміту 2500 грн. і йому було відомо про це, оскільки платіж він здійснював 21 жовтня 2011 року в сумі 8020 грн., а 16 грудня 2011 року знімав кошти готівкою у розмірі 8300 грн. (а.с. 140).

В суді апеляційної інстанції відповідач не спростовує факт знімання ним коштів у зазначеному розмірі.

Вказані обставини свідчать про обізнаність відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

За п.п. 32, 33 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду на зміну кредитного ліміту у бік зменшення або збільшення.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином знайшов підтвердження факт укладення договору між сторонами.

Із довідки Банку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» вбачається, що відповідач ознайомлений з умовами кредитування та їх підписав, що сам підтвердив у суді апеляційної інстанції (а.с 147 зворот).

Вказаними умовами передбачена комісія за зняття кредитних коштів + 1% від суми операції та штраф порушення строків платежів в розмірі 500 + 5% від суми заборгованості.

Як вбачається із розрахунку позивача, останній платіж відповідачем здійснений 24 лютого 2012 року, при наявності заборгованості по кредиту в сумі 11996,36 грн. Станом на 30 квітня 2014 року нараховані відсотки у розмірі 8571,84 грн., виходячи з 30 % річних. Доводи апелянта про те, що позивач збільшив розмір відсотків до 38 % не ґрунтуються на матеріалах справи, так як із розрахунку вбачається, що бралась до уваги ставка 30 % (а.с. 8). У звязку з виниклою заборгованістю відповідно до умов Договору нарахована комісія у розмірі 1950 грн. та штраф у розмірі 1625,89 грн. (500,0 грн. фіксована частина + 1125,89 грн. процентна складова 5 % суми заборгованості).

Всього заборгованість станом на 30 квітня 2014 року склала 24143,69 грн.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував та постановив рішення щодо відмови Банку у позові на неповно зясуваних матеріалах справи, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову. Колегія суддів не може погодитись з висновком суду, що договір укладений з порушеннями, а саме з не ознайомленням відповідача з умовами кредитування, оскільки ця обставина не доведена ним, а умови кредитування ним підписані.

Крім того, сам факт активного користування карткою на протязі до 24 млютого 2012 року та знімання коштів у розмірі більше 8000 грн. свідчить про те, що він знав про умови збільшення ліміту до 12000 грн.

Відповідач не надав доказів того, щодо порушення його прав, як споживача та що позивач здійснював нечесну підприємницьку діяльність і саме на ці підстави посилався у зустрічному позові відповідач.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У звязку з задоволенням позову Банку, відповідно до ст. 88 ЦПК України на його користь підлягає стягненню судовий збір в сумі 365,40 грн. (243,60 суд першої інстанції + 121,80 грн. апеляційний перегляд).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задоволити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2009 року в розмірі 24143,69 станом на 30 квітня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 365,40 грн.

В зустрічному позові ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -