АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2773/11 Номер провадження 22-ц/1690/4279/11Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В.Д. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль»

на рішення Миргородського районного суду Полтавської області від 30 червня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» про стягнення суми вкладу і прострочених відсотків та відшкодування моральної шкоди

колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль", посилаючись на порушення її прав відповідачем.

В позовній заяві вказувала, що 25 грудня 2008 року вона уклала з банком -відповідачем, в особі начальника його Миргородського відділення ОСОБА_5 договір на вклад Універсальний, за яким передала банку готівкою 33700 доларів США строком на 3 місяці з відсотковою ставкою по вкладу 24 % річних. На підтвердження отримання та зарахування коштів їй було видано відповідний прибутковий валютний ордер та відкрито банківський рахунок. Проте умови договору банком не виконані та її звернення до керівництва і обласної дирекції відповідача про повернення суми вкладу та прострочених відсотків після закінчення строку дії договору, не було задоволено. Просила стягнути з відповідача - ПАТ„Райффайзен Банк Аваль" на її користь 33700 доларів США - грошового вкладу, 64704 доларів США - відсотків від суми вкладу та моральну шкоду в сумі 100000 грн.

Рішенням Миргородського районного суду Полтавської області від 30 червня 2011року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалено: стягнути з ПАТ„Райффайзен Банк Аваль" на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення депозитного вкладу по Договору на вклад Універсальний №20/02 - 02/9 від 25 грудня 2008 року 33700 доларів США, в рахунок відсотків по цьому вкладу 3538,5 доларів США, всього стягнути за даним договором 37238,5 доларів США. Вирішено питання щодо судових витрат.

Відповідач ПАТ„Райффайзен Банк Аваль" не погодився з даним судовим рішенням, оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність позивачем обставин, що мають значення для справи, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 25 грудня 2008 року між позивачем та ВАТ „Райффайзен Банк Аваль" було укладено Договір № 20/02 - 02/9, за умовами якого позивачка передала відповідачу -банку терміном на три місяці готівкою валютні кошти в сумі 33700 доларів США з виплатою 24 % річних. Факт передачі ОСОБА_3 валютних коштів відповідачу на виконання умов вищезгаданого договору підтверджується прибутковим валютним ордером № 3 від 25 грудня 2008 року.

Також судом встановлено, що в лютому 2010 року ОСОБА_3 зверталася до керівництва відповідача з заявою про повернення суми вкладу, однак, її звернення залишилося без задоволення.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_3, посилалось на недодержання форми укладення договору, зважаючи, що він не зареєстрований і не обліковується в установі банку.

Разом з тим, згідно зі ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

За таких обставин, вірним є висновок суду, що договір від 25 грудня 2008 року, копію якого надано позивачем на підтвердження заявлених вимог, відповідає вимогам згаданих норм, оскільки має просту письмову форму й містить усі істотні умови, необхідні для договору даного виду, а саме: суму вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, термін дії договору.

Відповідно до пункту 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції у банках України після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Надана позивачкою копія прибуткового валютного ордера № 3 від 25 грудня 2008 року відповідає вказаним вимогам Інструкції, має підпис посадової особи, достовірність та повноваження якої засвідчені печаткою банку, а отже суд обґрунтовано дійшов висновку, шо цей ордер є документом бухгалтерського обліку, який підтверджує внесення валютної суми до банку, складений представником банку і за його відповідність вимогам нормативних актів несуть відповідальність саме працівники банку, а не вкладник -позивачка.

Окрім того, відповідно до пункту 6.4 Договору від 25.12.2008 року банк -відповідач брав на себе зобов'язання нести відповідальність за дії службовця, уповноваженого приймати вклади від фізичних осіб ( в даному випадку ОСОБА_5.), як за свої власні.

Вірно також судом встановлено, що передбачені угодою банківського вкладу кошти позивачем в касу банку не вносилися, а були передані начальнику Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_5 за вищевказаним прибутковим ордерам.

Згідно з ч. 4 ст. 95 ЦК України керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданою нею довіреності.

Договір на вклад Універсальний був підписаний від імені банку повноважною особою - начальником Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_5, якій такі повноваження були надані довіреністю від 27.12.2006 року.

Таким чином, судом вірно зроблено висновки про додержання письмової форми спірного договору банківського вкладу.

Відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

З урахуванням встановленого, відповідно до вищенаведених норм матеріального права, діючих на момент укладення договору процентних ставок, висновок місцевого суду про порушення відповідачем прав позивача є правильним, а судове рішення щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» коштів - обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" відхилити.

Рішення Миргородського районного суду Полтавської області від 30 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: