АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц - 1067/ 2011 р Категорія -договірні
Головуючий 1-ї інст. Назаренко О.В. Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 року судова колегія судової палаті! у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А. суддів - Малінської С.М.

Даниленка В.М. при секретарі - Підпрядової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010

року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: агенція нерухомості „Квартал", приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Десятниченко Олег Володимирович про витребування суми, -

встановила :

У вересні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача суму 7900 гри., сплачені за договором про намір укласти договір купівлі-продажу від 01.08.2010 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму 1700 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач вказала, що з відповідачем був укладений попередній договір, відповідно до якого сторони домовились укласти договір купівлі- продажу будинку, який розташований в смт. Буди Харківського району Харківської області. Вказаний договір було підписано в агенції нерухомості „Квартал", за цим договором позивач передала відповідачу 7900 грн. Крім цього, позивач вказала, що між сторонами була домовленість, що відповідач поверне гроші, у випадку, якщо орган опіки та піклування не дасть згоди на продаж квартири, яка належить позивачу. При зверненні позивача до органу опіки та піклування їй було відмовлено у дачі згоди на продаж однокімнатної квартири у будинку готельного типу за адресою: АДРЕСА_1 в зв"язку з тим, що дитини позивача має такі серйозні захворювання, що у разі погіршення стану швидка допомога не встигне надати медичну допомогу, якщо дитина буде проживати у смт. Буди Харківського району Харківської області. Відповідач добровільно відмовляється повертати гроші, тому ОСОБА_3 вимушена звертатися до суду з позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму 7900 грн. та понесені судові витрати у сумі 199 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що вказане рішення було постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, а саме судом першої інстанції не правильно були застосовані норми матеріального права стосовно визнання укладеного між ним та позивачкою договору нікчемним.

Судова колегія вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення по часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що сторонами при укладенні договору було порушено вимоги щодо нотаріального посвідчення договору і тому укладений між сторонами договір відповідно до ст. 220 ЦК України є нікчемним.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог із наступних підстав.

Судом встановлено, що 1 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем підписано договір про намір укласти 15 вересня 2010 року договір купівлі-продажу домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2. Відповідно п. 2.2.2. цього договору позивач передала відповідачу 7900 гривень в рахунок попередньої оплати за купівлю нерухомого майна з метою виконання відповідачем своїх зобов'язань по договору.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Правила ст. 571 ЦК про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь сторони.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок 4 виконання договору 7900 грн. є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судова колегія приходить до висновку, що районний суд при ухвалені рішення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з тих підстав, що відповідно до ст. 220 ЦК вказаний правочин є нікчемним, помилився у підставі задоволення позову, оскільки позивач з такими вимогами до суду не звертався.

Відповідно до роз"яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 19995 року № 4 „ Про судову практику в правах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" та вимог ст. 23 ЦК спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли прав на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Ураховуючи те, що законом не передбачено стягнення моральної шкоди в правовідносинах, що виникли між сторонами, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 301, 302, п.п.З і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010

року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2,

треті особи: агенція нерухомості „Квартал", приватний нотаріус Харківського районного

нотаріального округу Десятниченко Олег Володимирович про витребування суми

задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму

авансу 7900 грн. та понесені судові витрати у сумі 199 грн.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про відшкодування

моральної шкоди.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення та може бути

оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної

сили.

Головуючий - суддя -

Судді колегії -