Справа № 372/1829/15-ц
№2-809/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 серпня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Падалці АВ.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів з боржника, який прострочив виконання грошового забовязання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначила, що згідно рішення Обухівського районного суду від 21.12.2011 з відповідача на користь позивача було стягнуто кошти у розмірі 88301,30 грн., за невиконання грошового зобовязання. 15.03.2012 року згідно вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження. На даний час відповідач не виконала рішення суду. В звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму штрафних санкцій за невиконання грошового зобовязання у розмірі 37487 грн, 44 коп., та понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15.02.2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 84000 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, 2730 грн. три проценти річних від прострочення суми, 1571,30 грн. судового збору, а всього 88301,30 грн.

13.03.2012 року Обухівським районним судом Київської області ОСОБА_1 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 - 84000 грн. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, 2730 грн. три проценти річних від прострочення суми, 1571,30 грн. судового збору, а всього 88301,30 грн. Рішення суду набрало законної сили 15.02.2012 року.

15.03.2012 року відділом державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 88301,30 грн., на користь ОСОБА_1

Як стверджує позивач, дане судове рішення на даний час не виконано. На підтвердження даної обставини, надає копію виконавчого листа та постанову про відкриття виконавчого провадження.

Доказів проте, що рішення суду на даний час не виконано суду не надано, будь-яких доказів, проте, що є наявна заборгованість по даному виконавчому листу, позивачем суду не надано, в зв»язку з чим суд позбавлений можливості перевірити правомірність нарахування позивачем штрафних санкцій.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено, належними доказами, що рішення апеляційного суду Київської області від 15.02.2013 року не виконано, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Окрім того рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.02.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, про стягнення процентів, пені та індексу інфляції з боржника який прострочив виконання грошового зобовязання позов задоволено частково з тих підстав що з 03.10.2012 робу зобов»язання, боржником виконується шляхом стягнення частини заробітної плати, відповідно до чинного законодавства.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, однак обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 598, 599, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218,223, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів з боржника, який прострочив виконання грошового забовязання відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача або представника, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя