АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 січня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2014 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якому просило стягнути солідарно з останніх заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 808, 62 доларів США, що еквівалентно 62 225, 92 грн., посилаючись на те, що позичальником умови кредитного договору своєчасно не виконуються, кредит та відсотки у встановлені договором строки не сплачуються.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.01.2015 року позов задоволено. Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором №151/711654 від 03.09.2008 року в загальній сумі 4 808, 62 доларів США, що еквівалентно 62 225, 92 грн.. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Справа № 755/25826/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/12833/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, він не був повідомлений про розгляд справи, що позбавило його можливості подати свої заперечення та надати докази. Суд не звернув уваги на те, що договір є безгрошовим, оскільки меморіальний ордер та платіжне доручення не є належними доказами на підтвердження отримання ним коштів. Банківський рахунок на його ім`я не відкривався та кошти на нього не перераховувалися.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Апелянт та ОСОБА_3 причини неявки не повідомили. Клопотання представника апелянта ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи колегією суддів відхилено, оскільки сам апелянт про будь - які поважні причини неявки не повідомив та згідно довіреності останній має ще 4 представників, про причини неявки яких відомостей не надано.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2008 року між АТ «Креді Агріколь Банк», яке надалі змінило назву на ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 151/711654, за умовами якого банк надав останньому на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в розмірі 19 574, 47 доларів США, зі сплатою 13, 2 % річних строком до 02.09.2015 року. Погашення кредиту мало відбуватися шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіка погашення заборгованості за кредитним договором.

Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором кредиту між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №151/711654-ГІ, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед кредитором солідарно за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, пені, штрафі, неустойок).

Банк свої зобов'язання за договором кредиту щодо надання кредитних коштів виконав, що підтверджується валютним меморіальним ордером № 151/711654 від 03.09.2008 року, валютним меморіальним ордером № 4023 від 03.09.2008 року та платіжним дорученням № 1 від 03.09.2008 року.

Проте, позичальник порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4 808, 62 доларів США, що еквівалентно 62 225, 92 грн., яка складається з: строкової заборгованості за кредитом 4 006, 55 доларів США, що еквівалентно 51 846, 74 грн.; простроченої заборгованості за кредитом 616, 70 доларів США, що еквівалентно 7 980, 40 грн.; нарахованих відсотків з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року - 50, 86 доларів США, що еквівалентно 658,15 грн.; нарахованих відсотків з 01.10.2014 року по 06.10.2014 року - 10, 17 доларів США, що еквівалентно 131, 61 грн.; прострочених відсотків 106, 55 доларів США, що еквівалентно 1 378, 81 грн. та пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 17,79 доларів США, що еквівалентно 230, 21 грн.

У зв`язку з порушенням умов кредитного договору банк направив відповідачам письмову вимогу №13206/6267 від 01.10.2014 року про дострокове виконання зобов'язань за договором кредиту, яку останні отримали 07.10.2014 року (а.с. 112-113).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте ні позичальник, ні поручитель не виконують своїх зобов`язань відповідно до умов укладених договорів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок продавця № НОМЕР_1 в ВАТ «Райффайден Банк Аваль», МФО 300335. Даним пунктом договору передбачено детальний порядок зарахування кредитних коштів та перерахування їх у гривневий еквівалент.

Згідно з п. 1.2 цього договору кредит надається позичальнику на купівлю автомобіля Nissan TIIDA у ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський».

Відповідно до платіжного доручення від 03.09.2008 року грошові кошти у розмірі 92 000 грн. перераховані ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» (банк отримувача ВАТ «Райффайден Банк Аваль» рахунок № НОМЕР_1) платник ОСОБА_1

Відповідно до меморіальних ордерів № 4024 та № 1 від 03.09.2008 року відбулося списання кредитних коштів у розмірі 92 000 грн. за кредитним договором для придбання автомобіля.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_2.

Відповідно до довідки про рух коштів на рахунку ОСОБА_1 частково погашав заборгованість по кредитному договору.

22.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою, у якій просив направити страхове відшкодування в рахунок погашення заборгованості по кредиту, вказавши при цьому, що автомобіль відремонтовано за його власні кошти та заборгованості по кредиту він не має.

Цього ж дня складено акт перевірки та переоцінки заставного майна, а саме автомобіля НОМЕР_2, який підписаний представником позивача та ОСОБА_1

10.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою, у якій просив провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором у зв`язку із погіршенням фінансового становища та подав заяву - анкету про зміну умов кредитного договору.

Відповідно до довідки від 15.07.2014 року на Двадцять першому відділенні ПАТ «Креді АгрікольБанк» клієнту ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок НОМЕР_4. Згідно змін до обліку рахунків номер поточного рахунку змінено на НОМЕР_3 та станом на 15.07.2014 року даний рахунок не закрито.

Суд першої інстанції оцінивши всі докази в їх сукупності дійшов обгрунтованих висновків про те, що банком були виконані зобов`язання по кредитному договору у повному обсязі.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про те, кредитний договір є безгрошовим та кредитні кошти позичальник не отримував не відповідають встановленим у справі обставинам. Судом першої інстанції було оцінено не лише меморіальні ордери, а і інші докази, якими підтверджується факт отримання кредиту позичальником у визначеному у кредитному договорі розмірі.

Розмір заборгованості чи інші висновки суду першої інстанції апелянтом не оскаржуються, а відтак у апеляційному порядку не перевіряються.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді