Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Гасанбеков С.С. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 322/450/15
18 серпня 2015 року Справа № 22ц-778/4814/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Коваленко А.І.

секретар - Бурима В.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми позики, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми позики. Свої вимоги мотивувала тим, що за договором позики від 24.10.2008 року ОСОБА_3 взяв у неї позику гроші в сумі 15 000 грн. з поверненням за вимогою й зі сплатою 50% річних. 19 червня 2013 року позичальник помер, а суму взятих грошей не повернув. Відповідач є спадкоємцем після померлого. Тому з підстав ст.1281 ЦК покликала суд стягнути з відповідача як спадкоємця на її користь: суму основного боргу - 90 030 грн. 30 коп., відсотки за час користування позикою 87 092 грн. 72 коп., несплачені відсотки до дня звернення до суду 5796 грн. 47 коп., інфляційне збільшення суми боргу 19129 грн. 29 коп., 3% річних у розмірі 684 грон. 23 коп. та судові витрати.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.06.2015 року заявлені вимоги відхилені, оскільки заявник пропустив шестимісячний строк для предявлення вимоги до спадкоємця.

В апеляційній скарзі позивач прохав скасувати судове рішення, оскільки на його думку, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

Із матеріалів справи видно, що за письмовим договором позики від 24.10.2008 року позивач надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 15 000 грн. з поверненням за вимогою та сплатою 50% річних (а.с.8).

19 червня 2013 року ОСОБА_4 пішов із життя (а.с.25).

Судом також встановлено, що 24.10.2008 року померлий склав заповіт на ім'я позивача за яким останньому заповідав належну йому земельну ділянку площею 6,39 га на території Софіївської сільради Новомиколаївського району Запорізької області (а.с.26-б).

10 липня 2013 року позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (матеріали спадкової справи а.с.23).

Водночас, у справі також з'ясовано, що 13.05.2013 року спадкодавець вчинив новий заповіт за яким все належне йому майно на час смерті заповідав відповідачу ОСОБА_2 (а.с.32).

Чинність заповіту щодо спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини (ст..1237 ЦК).

Відповідач прийняв спадщину. Він звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою 11.12.2013 року (а.с.30).

Після спливу строку для прийняття спадщини встановленого законом ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку про яку згадувалось раніше та невиплачену суму пенсії (а.с.44-б,48).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Отже,єдиним обовязком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч.1 ст.1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати.

Проте, доказів які б свідчили про інформованість спадкоємця про борги спадкодавця у справі не існує.

Сам відповідач відкрито заявив, що йому не було відомо про існування у померлого не виконаних зобовязань за договором позики перед заявником.

У ч.1 ст.1282 ЦК йдеться, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Втім, згідно вимог ч.2,3 ст.1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги щодо спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкодавців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК).

Суд відзначає, що позивач достеменно знав про те, що позичальник помер 19.06.2013 року. З метою отримання спадщини (як спадкоємець за заповітом) 10.07.2013 року подав заяву до нотаріальної контори (а.с.23).

Суд наголошує, що у випадку якщо кредиторові спадкодавця відомо про відкриття спадщини, проте не відомо хто є спадкоємцями, або не відомо їх місце проживання кредитор спадкодавця має право подати до нотаріальної контори відповідні претензії кредитора, у якій відкрито спадкову справу, та які відповідно до ч.2 п.3.11 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" реєструються у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ під відповідними номерами та в хронологічному порядку. Нотаріус зобовязаний повідомити спадкоємців про надходження такої претензії.

Однак, жодних активних дій спрямованих на предявлення вимоги до спадкоємців (які до закінчення строку прийняття спадщини заявили про себе) протягом строку прийняття спадщини (6 місяців) позивач не вчинив.

Частиною 4 ст.1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги та є підставою відмови в позові.

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Саме до таких правових висновків прийшов і суд першої інстанції.

З огляду на викладене підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22.06.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: