У Х В А Л А

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Романюка Я.М.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року в справі за позовом комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2014 року позов КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 4 886 грн 02 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 6 лютого 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року касаційну скаргу КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради задоволено, рішення Апеляційного суду Черкаської області від 6 лютого 2015 року скасовано, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2014 року залишено в силі.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4, ОСОБА_5 порушують питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4, ОСОБА_5 посилаються на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» та № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанцій, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції про відмову в позові та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову, виходив із того, що позивачем надавалися комунальні послуги, а відповідачі отримували їх та споживали, між сторонами виникли договірні правовідносини; споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року, на яку посилаються заявники як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, судом встановлено, що між сторонами не укладався договір про надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території, а позивачем не доведено надання таких послуг.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Надані заявниками як приклади невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» та № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» не є судовим рішеннями, на які слід посилатися на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 328 ЦПК України.

Під постановою Верховного Суду України, на яку можливо посилатися в контексті пункту 4 частини 1 статті 355 ЦПК України, слід розуміти судове рішення, ухвалене в конкретній справі, яке містить висновок щодо застосування норм матеріального права, а постанови Пленуму Верховного Суду України такими не є.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема