ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6927/15-ц
провадження № 2/753/4181/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Голоденко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київський завод «Будмаш», третя особа: Дарницький районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву про визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язання примусово зареєструвати у житло та примусово вселити, -

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київський завод «Будмаш» (далі по тексту - Відповідач) про визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язання примусово зареєструвати у житло та примусово вселити.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з 01.01.2010 р. проживає та користується житловим приміщенням - кімнатою НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1. В зазначену кімнату поселилася з дозволу Відповідача на підставі договору оренди житлового приміщення від 01.01.2009 р. Договір оренди житлового приміщення укладався на кожних півроку з правом продовження його дії та період проживання в зазначеній кімнаті складає п'ять років. До закінчення дії останнього договору оренди кімнати, ще 01.06.2013 р. Позивач звернулася до Відповідача з письмовою заявою про укладення договору оренди житлового приміщення для продовження з 01.07.2013 р. договору оренди кімнати, проте заступник коменданту гуртожитку повідомила про те, що живи, плати за оренду, а договір оренди вона надасть пізніше. Так за липень і серпень 2013 року Позивач платила і жила без договору оренди, та у вересні 2013 року Позивач повторно звернулась до Відповідача для укладання договору оренди, проте отримала відповідь, що не будуть укладатися договори та щоб мешканці гуртожитку сплачували кошти без відповідних на те договорів. Через відмову укласти з Позивачем договір оренди житлового приміщення, остання перестала сплачувати кошти, після чого комендант гуртожитку почала вчиняти самоправні дії по виселенню Позивача з гуртожитку. На сьогодні Позивач не може потрапити до кімнати НОМЕР_1, де знаходяться речі Позивача, у зв'язку з тим, що комендант її забарикадувала і унеможливила доступ до неї, а тому у кімнату Позивач не може війти. Кімната НОМЕР_1 в гуртожитку, яку надали Позивачу в оренду була в незадовільному стані, та Позивач за власний рахунок, власними силами і за власні кошти провела поточний ремонт кімнати. Протягом всього часу проживання в кімнаті Позивач належним чином використовувала житлове приміщення за цільовим призначенням, утримувала кімнату в належному санітарно-технічному стані, за власні кошти проводила поліпшення орендованого приміщення, дотримувалася правил добросусідства, виконувала правила проживання мешканців та за весь час проживання Позивача в гуртожитку сплачувала комунальні послуги. А тому, на підставі ст.ст. 61-63, 109, 132 ЖК України, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності (т. І а.с. 190) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених підстав в позові та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Київський завод «Будмаш» - ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності (т. І а.с. 199) в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснив, що договір оренди спірної кімнати за строком дії закінчився, Позивач не перебуває у трудових відносинах з Відповідачем, під час дії договорів найму житлового приміщення заселяла до кімнати сторонніх людей та особиста сама вона там не проживала, просив у задоволені позову відмовити.

Третя особа Дарницький районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання свого представника не направила, надіслала лист про розгляд справи у відсутність представника (т. І а.с. 179, 196).

Третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву в судове засідання не з'явилось, повідомлялося належним чином, причини не явки до суду не повідомила.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 грудня 2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Будмаш», правонаступник Публічне акціонерне товариство «Київський завод «Будмаш та ОСОБА_2 укладено договір оренди житлового приміщення № 15 (т.І а.с. 92-93).

Відповідно до п. 1.1. Договору від 30.12.2010 р. орендодавець (Відповідач) передає, а орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування приміщення, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, з орендною платою в розмірі 1 400,00 грн. (п. 3.1.).

Згідно п. 9.1. Договору від 30.12.2011 р. термін дії якого з 01.01.2011 р. до 30.06.2011 р. включно без пролонгації.

30 грудня 2011 року між Відповідачем та Позивачем укладено договір оренди житлового приміщення № 19 (т.І а.с. 84-85).

Відповідно до п. 1.1. Договору від 30.12.2011 р. орендодавець (Відповідач) передає, а орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування приміщення, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, з орендною платою в розмірі 1 400,00 грн. (п. 3.1.).

Згідно п. 9.1. Договору від 30.12.2011 р. термін дії якого з 01.07.2012 р. до 31.12.2012 р. включно без пролонгації.

30 червня 2012 року між Відповідачем та Позивачем укладено договір оренди житлового приміщення №19/2 (т.І а.с. 75-76).

Відповідно до п. 1.1. Договору від 30.06.2012 р. орендодавець (Відповідач) передає, а орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування приміщення, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, з орендною платою в розмірі 1 400,00 грн. (п. 3.1.).

Згідно п. 9.1. Договору від 30.06.2012 р. термін дії якого з 01.07.2012 р. до 31.12.2012 р. включно без пролонгації.

29 грудня 2012 року між Відповідачем та Позивачем укладено договір оренди житлового приміщення № 7 (т.І а.с. 213-214).

Відповідно до п. 1.1. Договору від 29.12.2012 р. орендодавець (Відповідач) передає, а орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування приміщення, розміщене за адресою: АДРЕСА_1, з орендною платою в розмірі 1 400,00 грн. (п. 3.1.).

Згідно п. 9.1. Договору від 29.12.2012 р. термін дії якого з 01.01.2013 р. до 30.06.2013 р. включно без пролонгації.

Відповідно до відомостей трудової книжки Позивача, встановлено, що в трудових відносинах остання не перебувала та не перебуває з Відповідачем (т.І а.с. 200-202).

З позовної заяви вбачається, що в 2010 році Позивач вселилася в кімнату НОМЕР_1 гуртожику по АДРЕСА_1.

Відповідно до листа ГУ в м. Києві Дарницького районного управляння МВС України № 47/26246 від 31.12.2013 р. вбачається, що у кімнаті НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 проживає громадянини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.І а.с. 227).

Згідно акту ПАТ «Київський завод «Будмаш» від 23.10.2015 р. вбачається, що ОСОБА_2 ніколи в гуртожитку не проживала. З 2011 року був укладений перший договір оренди на кімнату НОМЕР_1, але сама ОСОБА_2 не проживала, а орендовану кімнату здавала під найм іншим особам. Договірні відносини з нею закінчились в червні 2013 році. В кімнаті НОМЕР_1 продовжував проживати ОСОБА_6 до 09.08.2014 р., але за проживання не сплачував. Громадянка ОСОБА_2 ніколи не була працівником ПАТ «КЗ «Будмаш», відповідно ордер на вселення в гуртожиток не надавався (т.І а.с. 228).

З позовної заяви вбачається, що Позивач посилається, на те, що вона проживала в спірній кімнаті більше п'яти років та має намір скористатися умовами Правил обліку громадян, які потребуються поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень сплачувала комунальні послуги.

Представник позивача в судовому засіданні стверджував про існування між сторонами фактичних договірних стосунків, а тому вважає, що на підставі ст.ст. 61, 63 ЖК України Позивач має право на визнання за нею права користування житловим приміщенням - кімнатою НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1, зареєструватися в спірну кімнату та оскільки їй чинять перешкоди, примусово вселитися в спірну кімнату.

Проте, такі твердження Позивача та її представника не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ч. 3 ст. 47 Конституції України).

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 51 ЖК України, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

В порядку, передбаченому ст. 51 ЖК України, рішення про надання Позивачу житлового приміщення не приймалося, їй також не надавався ордер, який відповідно до ст. 58 ЖК України є єдиною підставою для вселення в житлове приміщення.

Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу Української РСР користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією ( а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а так із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права обов'язки.

В даному випадку, відсутні рішення про надання Позивачу житлового приміщення та ордер на нього, договір оренди житлового приміщення закінчив свою дію 30.06.2013 р. та не пролонгований, а тому відсутні підстави для укладення договору найму жилого приміщення, передбачені ст. 61 ЖК України.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки, відсутні правові підстави, передбачені ст.ст. 31, 36-39, 42-43, 51, 58, 61 ЖК України, для визнання за ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням НОМЕР_1 гуртожитку в АДРЕСА_1 та вселення.

Позовна вимога про реєстрацію Позивача в спірну кімнату не підлягає задоволенню, оскільки вона є похідною вимогою від визнання права постійного користування, при цьому цивільним процесуальним законодавством не передбачено покладення виконання вимог зобов'язального характеру на третю особу у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 31, 36-39, 42-43, 51, 58, 61, 109, 132 ЖК України, та на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60, 212-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київський завод «Будмаш», третя особа: Дарницький районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві, Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву про визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язання примусово зареєструвати у житло та примусово вселити - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: