АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/378/15 Номер провадження 22-ц/786/2534/15Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. 22 червня 2015 року позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача - ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, отримані за реалізацію автомобіля марки марки FIAT, модель DOBLO, рік випуску - 2001, д/н НОМЕР_1, кузов НОМЕР_3 та судові витрати.

При цьому послався на те, що на підставі виданої ним довіреності від 27.08.2015 року, відповідачем ОСОБА_4 06.03.2014 року належний позивачу автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, рік випуску 2001, д/н НОМЕР_2 був знятий з обліку та 07.03.2014 року було перереєстровано на нового власника - відповідача ОСОБА_3 Але отримані ОСОБА_4 від реалізації автомобіля гроші в сумі 70 000 гривень, йому як власнику не повернуті.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_2, та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт вважає рішення місцевого суду таким, що постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також посилається на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду невідповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а тому прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитися не може виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_2 на праві власності належав автомобіль FIAT DOBLO, 2001 року випуску, білого кольору, № кузова НОМЕР_3, д/н НОМЕР_2. Даний автомобіль був зареєстрований за ним з 27.08.2013 року, а знятий з реєстрації 06.03.2014 року уповноваженою особою ОСОБА_4 (а.с.4)

Відповідно до довіреності від 27.08.2013 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Бабенко В.М., згідно якої позивач ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладати правочини щодо розпорядження (продавати, передавати в оренду, позичку) за ціну та на умовах за власним розсудом, належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобілем в тому числі, одержувати належні йому гроші та проводити розрахунки за правочинами строком на 10 років (а.с.3).

На виконання даної довіреності ОСОБА_4, 06.03.2014 року з метою реалізації, зняв з обліку вищевказаний автомобіль, після чого 07.03.2014 року транспортний засіб перереєстровано на нового власника - відповідача ОСОБА_3.

Згідно довідки-рахунку серії ВІА №213776 вартість автомобіля склала 70000 гривень (а.с. 106).

14.08.2014 року ОСОБА_2 скасував довіреність посвідчену 27 серпня 2013 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Бабенко В.М. за реєстровим номером №5161, що підтверджується його заявою, зареєстрованою в реєстрі за №1770.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

У відповідності з частиною 1 статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

За правилами статті 239 ЦК України, правочин, вчинений представником створює, змінює, припиняє цивільні права і обов'язки особи, яку він представляє.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що усі дії, які 06 березня 2014 року вчинив відповідач ОСОБА_4 під час продажу належного позивачу транспортного засобу (у тому числі, дії з отримання грошових коштів), він вчинив від імені ОСОБА_2, в його інтересах а також на його користь.

Таким чином, отримання ОСОБА_4 грошових коштів за укладеним правочином обумовило виникнення у нього обов'язку передати їх власникові відчуженого майна (довірителю за довіреністю), тобто позивачу ОСОБА_2

Будь-яких доказів, що між позивачем та ОСОБА_4 існували інші правовідносини, крім представництва, сторонами не надано. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Судові витрати понесені позивачем по оплаті судового збору при подачі позову до суду в сумі 243, 60 грн. та судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 121,80 грн. документально підтвердженні та складають загальну суму 365, 40 грн. Зазначена сума судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 303, ч.1 п.3,4 ст.309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 червня 2015 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 70000 (сімдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у розмірі 365, 40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська