Справа № 751/9307/14 Провадження № 22-ц/795/142/2015 Головуючий у I інстанції: Деркач О. Г.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

10 лютого 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Губар В.С., Вінгаль В.М.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: представників позивача: Коваль М.М., Єрко І.О., відповідача ОСОБА_3, прокурора Рибалко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Чернігівобленерго" на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Чернігівобленерго" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 грудня 2014 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства „Чернігівобленерго" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ „Чернігівобленерго" просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення та порушення судом матеріальних та процесуальних норм права.

Незаконність оскаржуваного рішення апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано того, що з 28.02.2006 року відповідач є власником прибудови „А1-1", в якій було знайдено порушення Правил користування електричною енергією для населення (ПКЕЕн), зафіксоване в Акті про порушення № 006905 від 20 листопада 2013 року, а також те, що відповідач у 2006 році погодилася на проживання родичів у належній їй прибудові, а тому ОСОБА_3 порушивши п. 48 вищевказаних Правил зобов'язана відшкодувати понесені збитки у сумі 4077 грн. 90 коп.

Крім того, апелянт посилається на п.п.7, 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 24 січня 2006 року № 45, згідно яких, власник зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, а також несе відповідальність згідно із законодавством. Також вважає, що місцевий суд не взяв до уваги те, що згідно з ПКЕЕн представникам енергопостачальника не потрібно визначати коли саме сталося порушення ПКЕЕн, а лише зафіксувати факт порушення складання Акту про порушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача: Коваль М.М., Єрко І.О., відповідача ОСОБА_3, прокурора Рибалко Н.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ „Чернігівобленерго", суд першої інстанції мотивував рішення тим, що враховував всі обставини справи, зумовлені наявністю іншого кола співвласників, які користувалися протягом певного періоду часу, до вселення відповідача, частиною житлового будинку належного останній і були виселені з неї тільки в судовому порядку. Крім того, суд взяв до уваги відсутність жодних письмових відомостей щодо наявності, протягом зазначеного періоду часу, будь-яких договірних відносин з приводу постачання і користування електричною енергією або перевірок ПКЕЕ в житлі відповідача, а також фактичні дії відповідача, вчинені відразу після вселення її у належну їй частину житла, спрямовані на укладання договірних відносин з позивачем щодо користування електричною енергією і навпаки, відсутність жодних доказів на підтвердження наявності своєчасної пропозиції позивача щодо укладення з відповідачем Додаткової угоди до Договору про приєднання до електричних мереж; виявлення позивачем вищезгаданого порушення ПКЕЕ тільки через тривалий час після початку договірної роботи сторін з приводу користування електричною енергією; не проживанням відповідача у належному їй житлі та її віком.

Такий висновок суду ґрунтується на законі та відповідає обставинам справи, узгоджується з принципом справедливості і з ним погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Чернігівської державної нотаріальної контори Репех С.О., а також рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28.02.2006 року належить 1/4 частина житлового будинку «А-1», в цілому прибудова «А1-1» та сіни «а-1», розташованих по АДРЕСА_1. Іншими співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12.09.2011 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, було виселено ОСОБА_8 та неповнолітніх дітей з належної відповідачу вищезгаданої прибудови «А1-1» житлового будинку АДРЕСА_1, які до цього, без достатньої правової підстави, користувалися нею.

29.02.2012 року ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 виселені з вищезазначеної прибудови в примусовому порядку, згідно повідомлення Новозаводського відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ.

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до відокремленого підрозділу Чернігівських міських електричних мереж з повідомленням про несправність приладу обліку електричної енергії (лічильника) у житловому приміщенні №2 будинку АДРЕСА_1 (у прибудові).

Вказані дії відповідача відповідають вимогам п.7 Правил користування електричною енергією для населення, згідно яких для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання.

Так, 12 квітня 2012 року ОСОБА_3 уклала з ПАТ „Чернігівобленерго" договір № 296/02 про виконання робіт, пунктом 1.1 якого передбачено обов'язок позивача видати договір про приєднання до електричних мереж та технічні умови на електрозабезпечення об'єкту: приватного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Тоді ж укладено договір № 12/78 на розробку проектної документації „Зовнішнє електропостачання житлового будинку по АДРЕСА_1". Вартість робіт за зазначеним договором оплачено ОСОБА_3 в розмірі 571,24 грн.

27.04.2012 року між ПАТ „Чернігівобленерго" та ОСОБА_3 укладено договір № 48/2012 про приєднання до електричних мереж.

Всупереч викладеному ПАТ „Чернігівобленерго" договірну роботу щодо користування електричною енергією з ОСОБА_3 в строк передбачений законом не виконав.

Пунктом 3 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що енергопостачальники, які здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

20.11.2013 року інспекторами з енергонагляду ПАТ „Чернігівобленерго" при здійсненні перевірки будинку по АДРЕСА_1 виявлено порушення п. 48 Правил користування електроенергією для населення, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника без укладення договору про користування електричною енергією (підключення виконано приховано), на підставі чого складено Акт про порушення № 006905 від 20.11.2013 року, а також акт про проведення робіт у побутового споживача № 1 від 20.11.2013 року.

Згідно вказаного акту, керуючись Правилами користування електричною енергією для населення та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією споживачу електроенергії ОСОБА_3 нарахована оплата за використану електроенергію 10 407 кВт/г, як компенсація понесених збитків у сумі 4 077,90 грн. з 20.11.2012 року по 20.11.2013 року.

Звертаючись до суду позивач посилався на положення ст. 1166 ЦК України та просив стягнути з відповідача компенсацію понесених збитків за використану електроенергію в сумі 4077 грн. 90 коп. та сплачений судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положення даної статті передбачають, що для застосування деліктної відповідальності необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки (шкоди); 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Тобто, відповідальність наступає лише в разі наявності всіх вище названих чотирьох складових, а тому доводи апелянта про достатність лише самого фіксування порушення ПКЕЕн, не можуть бути прийняті судом.

Так, позивачем ПАТ „Чернігівобленерго" не була доведена наявність всіх умов для задоволення вимог про відшкодування завданої шкоди, зокрема протиправність поведінки ОСОБА_3, оскільки судом було встановлено, що протягом певного періоду часу, вищезгаданою прибудовою «А1-1» житлового будинку АДРЕСА_1 користувалися інші співвласники, що підтверджується рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12.09.2011 року та які були виселені з неї в примусовому порядку лише 29.02.2012 року, згідно повідомлення Новозаводського відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ, тобто відповідач не проживала в належній їй прибудові, а тому не являлась і споживачем послуг, в зв'язку з чим доводи апелянта про те, що відповідач з 28.02.2006 року є власником прибудови „А1-1", в якій було знайдено порушення Правил користування електричною енергією для населення зафіксоване в акті про порушення, а тому має відшкодовувати збитки не можуть бути прийняті судом.

Крім того, протиправність поведінки ОСОБА_3 спростовується наявністю письмових доказів в матеріалах справи, що підтверджують фактичні дії відповідача, вчинені відразу після вселення її у належну їй частину житла, спрямовані на укладення укладання договірних відносин з позивачем щодо користування електричною енергією.

Таким чином, твердження апелянта про порушення п. 48 Правил користування електричною енергією для населення є необґрунтованими, оскільки відповідачем ОСОБА_3 дотримані всі вимоги передбачені п.п. 41,42 вказаних Правил, зокрема остання вчасно повідомила енергопостачальну організацію про несправність приладу обліку електроенергії у належному їй житловому приміщенні, вжила всіх передбачених чинним законодавством та енергопостачальною організацією заходів для підключення житлового приміщення до енергопостачання.

Пунктом 1.2. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії передбачено, що у разі своєчасного (до виявлення порушення представниками енергопостачальника) письмового повідомлення споживачем енергопостачальника про виявлені ним пошкодження приладів (систем) обліку, пошкодження або зрив пломб та за відсутності явних ознак втручання в роботу приладів (систем) обліку Методика не застосовується.

Крім того, судом першої інстанції було вірно зазначено, що позивачем по справі не було надано жодних письмових доказів на підтвердження наявності своєчасної пропозиції позивача щодо укладення з відповідачем додаткової угоди до Договору про приєднання до електричних мереж.

Враховуючи вищевказані обставини справи, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив докази, надані сторонами та дав їм належну правову оцінку, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ „Чернігівобленерго" про стягнення заборгованості є правильним та обґрунтованим.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Чернігівобленерго" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: