АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №88-ц/796/26/2015 Головуючий у 1-й інстанції -Вернидубов Я.І.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Дудікову А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 533 249,25 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона наприкінці 2009 року з метою спорудження нової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, вирішила провести проектування будівлі та розпочати будівельні роботи, у зв'язку із чим звернулася до ОСОБА_3 За період з 31 жовтня 2009 року по 16 грудня 2010 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 грошові кошти для виконання будівельних робіт на загальну суму 114 000 грн. та 52 500 доларів США, при цьому відповідач відклав укладення письмового договору підряду. 16 грудня 2010 року відповідач припинив відповідати на телефонні дзвінки, не здійснив будівельних робіт та не закупив будівельні матеріали.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 533 249,25 грн. та судові витрати в сумі 8 352,00 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Дане рішення ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 травня 2014 року залишено без змін.

У січні 2015 року представник ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року, посилаючись на те, що в грудні 2014 р. ОСОБА_2 стали відомі обставини, що мають значення для вирішення справи, існували на момент розгляду справи, однак не були їй відомі, а тому просив скасувати рішення апеляційного суду та постановити нове рішення, яким залишити без зміни рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки підтримав заяву з підстав та доводів, зазначених в ній.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про перегляд рішення апеляційного суду у зв»язку з нововиявленими обставинами, вказуючи про відсутність підстав для скасування рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи поданої заяви, колегія суддів не вбачає підстав для перегляду вказаного рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 533 249,25 грн. та судові витрати в сумі 8 352,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року, яке залишено без зміни ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 травня 2014 року, рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 18 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2, апеляційний суд виходив з того, що грошові кошти, надані позивачем відповідачу ОСОБА_3, були витрачені відповідачем на користь позивача для здійснення певних дій, зокрема, пошуку будівельних матеріалів, робітників, будівельних інструментів та техніки, необхідної для здійснення будівництва.

В заяві про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року представник ОСОБА_2 вказував на те, що грудні 2014 р. ОСОБА_2 стали відомі обставини, які мають значення для вирішення справи, існували на момент розгляду справи, однак не були їй відомі, й свідчать про те, що докази, а саме, товарний чек № 244 від 07.09.2010 р. на суму в розмірі 4596, 00 грн. (а. 53) та товарний чек від 31.03.2010 р. на суму 7500,00 грн. (а. с. 91) не є належними та допустимими доказами й не підтверджують придбання ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 будівельних матеріалів на вказані суми.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправдивий висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Перелік підстав для скасування рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є вичерпним.

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, тавплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Посилання представника ОСОБА_2 на те, що товарний чек № 244 від 07.09.2010 р. на придбання ОСОБА_3 у ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога» матеріалів на користь ОСОБА_2 на суму 4596, 00 грн. підписаний керівником підприємства, а не ліквідатором Товариства у порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з оформленням відповідного договору купівлі-продажу (а. 53) не є підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як видно з наданих заявником доказів, 27.11.2009 р. ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога» у встановленому порядку було визнано банкрутом, у зв»язку з чим відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вказане Товариство перебуває в стані припинення з 12.03.2010 р.

Разом з тим, представником ОСОБА_2 не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, вказані кошти відповідачем на рахунок ВАТ «Ірпінський комбінат «Перемога» не сплачувалися, а правильність заповнення товарного чеку № 244 від 07.09.2010 р. на будівельні матеріали не відноситься до предмету доказування в даній справі. Окрім того, вказаний товарний чек був переданий позивачці відразу після його оформлення, тобто знаходився в розпорядженні позивачки з 2010 року, а тому ОСОБА_2 ще до подачі позову до суду мала реальну можливість перевірити правильність складання документу та встановити обставини, які вона вважає нововиявленими.

Не заслуговують на увагу й доводи представника ОСОБА_2 про те, що рахунок- фактура № СФ-000000010 від 23.03.2010р. та товарний чек від 31.03.2010 р. (а.с.90, 91), є неналежними доказами, оскільки виписані СПД ОСОБА_4, який не зареєстрований у встановленому порядку як фізична особа -підприємець.

Вказані обставини не є нововиявленими й спростовуються свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № НОМЕР_1 від 13.10.2009 р. на ім»я ОСОБА_4

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що представником позивачки не наведено будь-якої істотної для справи обставини, про яку не було і не могло бути відомо ОСОБА_2 на час розгляду справи. Обставини, на які посилається представник позивачки, не могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення, тому заява представника ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року у зв»язку з нововиявленими обставинами підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 361, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року у зв»язку з нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту її проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: