Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/6636/14-ц Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 5 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна пожружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року,-

встановила:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила поділити майно набуте в шлюбі з ОСОБА_2, виділити їй у власність: гараж НОМЕР_3 у гаражному кооперативі №6 вартістю 15000 грн. та автомобіль «СНЕRІ», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 60000 грн., припинивши право власності відповідача на це майно; бензинову мотопомпу вартістю 3000 грн.; диван бежевого кольору вартістю 4000 грн.; набір кухонних меблів вартістю 4600 грн., а всього майна на загальну суму 86600 грн. Решту майна на загальну суму 91100 грн., а саме: автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номер НОМЕР_2 вартістю 50000 грн., припинивши за нею право власності на цей автомобіль, телевізор марки "Dеоо" вартістю 2000 грн., телевізор марки "Fundai" вартістю 3500 грн., телевізор марки "Shivaki" вартістю 5000 грн., холодильник «Снайге-5» вартістю 2500 грн., стінку для вітальні бордового кольору вартістю 3000 грн., килим коричневий вартістю 1500 грн., килимову доріжку вартістю 1500 грн., диван та два крісла чорного кольору вартістю 4000 грн., пральну машину «Ауріка - 80» вартістю 2000 грн., пилосос «Ракета -9В» вартістю 300 грн., магнітофон «Скіф М-310С-2» вартістю1000 грн., ноутбук (комп'ютер) вартістю 4000 грн., електровелосипед з акумулятором вартістю 5000 грн., велосипед синього кольору вартістю 800 грн., електронасос вартістю 3000 грн. просила виділити ОСОБА_2 Крім зазначеного, просила стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. за 1/2 вартості земельної ділянки 0,06 га з дачним будинком у садовому товаристві «Будівельник», половину вартості належних йому акцій в сумі 16965 грн., витрати на правову допомогу та судовий збір.

Вимогу про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 Житомирської області ухвалою судді від 17.09.2014 року виділено в самостійне провадження.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково. Виділено у власність ОСОБА_1: бензинову мотопомпу Forte FP 10C вартістю 3000 грн., диван вартістю 4000 грн., набір кухонних меблів вартістю 4600 грн., пилосмок "Ракета - 9В" вартістю 300 грн., килими загальною вартістю 3000 грн., телевізор марки "Fundai" вартістю 3500 грн., холодильник "Снайге" вартістю 2500 грн., пральну машину "Ауріка-80" вартістю 2000 грн., стінку для зали вартістю 3000 грн., магнітофон "Скіф М-310С-2" вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 26900 грн. Виділено у власність ОСОБА_2: телевізор марки "Shivaki" вартістю 5000 грн., електронасос вартістю 3000 грн., диван і два крісла вартістю 4000 грн., ноутбук LSUS Р81 IJ SERIES вартістю 4000 грн., велосипед вартістю 800 грн., електровелосипед BL-SSM вартістю 5000 грн., телевізор "Dеоо" вартістю 2000 грн., стінку для вітальні вартістю 2000 грн., а всього майна на загальну суму 25800 гривень. Визнано автомобіль "СНЕRІ", реєстраційний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку даного автомобіля, залишивши вказаний транспортний засіб у їх спільній частковій власності. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким її позов задовольнити. На її думку, суд не дав належної оцінки наданим нею доказам на підтвердження придбання під час шлюбу гаража НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Хіммаш» м. Коростень, земельної ділянки з дачним будинком, які розташовані в садовому товаристві «Будівельник», наявності у відповідача акцій та продажу ним придбаного під час шлюбу автомобіля ВАЗ без її згоди.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 уточнила вимоги апеляційної скарги, просила скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову щодо поділу гаража НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Хіммаш» м. Коростень, земельної ділянки з дачним будинком в садовому товаристві «Будівельник», акцій та автомобіля ВАЗ.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ст. ст. 22, 28,29 КпШС України, що діяв на момент їх виникнення, та ст. ст. 60,62,63,69,70 Сімейного кодексу України (що діє з 2004 року), де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, при розділі майна частки подружжя є рівними.

Судом встановлено, що сторони з 20.07.1979 року по 22 вересня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За період спільного проживання сторонами придбано майно - побутову техніку та меблі, перелік якого наведено у позовній заяві і загальна вартість якого становить 52700 гривень. Дана обставина була визнана сторонами в суді першої інстанції, а тому, відповідно до ст.61 ЦК України, доказуванню не підлягає.

Також під час шлюбу придбані: автомобіль СНЕRІ, 2008 року випуску (а.с. 13) та автомобіль ВАЗ, 1990 року випуску, який 08.07.2005 року знятий з обліку в органах ДАІ, шляхом фактичного відчуження даного транспортного засобу, що не заперечував відповідач (а.с.53).

Рішення суду першої інстанції сторонами у частині поділу меблів, побутової техніки та автомобілю "СНЕRІ" не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Вважаючи спільною сумісною власністю подружжя гараж у гаражному кооперативі №6 «Хіммаш» м. Коростень, земельну ділянку та дачний будок, які розташовані в садовому товаристві "Будівельник», позивач, на підтвердження даної обставини, надала суду копії: довідки з гаражного кооперативу (а.с. 15), рішень про передачу земельної ділянки у приватну власність (а.с. 16,17), заяви про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 18), виписки з протоколу засідання Садового Товариства «Будівельник» від 23.09.2013 року про добровільну передачу ОСОБА_3 ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,06 га та незавершеного будівництвом будинку та відповідної розписки ОСОБА_3 про отримання за це грошових коштів від ОСОБА_2 від 26.10.2013 року (а.с. 19,20).

Проте, зазначені документи, не свідчать про набуття права власності на спірне майно у визначеному законом порядку.

Так, у відповідності до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію» право власності на майно, зокрема, дачу, гараж, іншу будівлю чи споруду або приміщення у члена гаражно-будівельного, дачно-будівельного, дачного, гаражного кооперативу у разі викупу цього майна виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону та передбачає отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право власності на земельну ділянку також виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про набуття права власності на гараж, земельну ділянку та дачний будинок позивач суду не надала, що є її обов'язком у відповідності до ст. 60 ЦПК України.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду щодо відмови у задоволенні позову про поділ гаража в гаражному кооперативі №6 та стягнення з відповідача відшкодування вартості ? частини земельної ділянки та дачного будинку, які розташовані в садовому товаристві "Будівельник» за недоведеністю цих вимог, а доводи апелянта в цій частині безпідставними.

Є також правильним висновок суду про відмову у поділі автомобіля ВАЗ, шляхом виділу останнього відповідачу, оскільки доказів наявності цього майна на час розгляду справи, відчуження або використання цього майна ОСОБА_2 на свій розсуд проти волі позивачки та не в інтересах сім'ї остання не надала.

Разом з тим, відмовляючи ОСОБА_1 у поділі акцій, суд першої інстанції помилково виходив із відсутності таких вимог. Як вбачається зі змісту позову (а.с. 4), остання у п. 9 прохальної його частини, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 16965 грн. половини вартості акцій.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги підлягають частковому задоволенню за огляду на наступне.

Зокрема, за змістом ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» акція є іменним цінним папером, який посвідчує майнові права його власника (акціонера) щодо акціонерного товариства, а також немайнові права, передбачені законодавчими актами, що регулюють питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Акції можуть бути об'єктом права спільної сумісної власності і предметом поділу між подружжям, якщо вони придбані за їх спільні кошти.

Як вбачається з копії сертифікату акцій серії А №0072 від 29.11.2007 року ОСОБА_2 є власником 393 іменних акцій номінальною вартістю 10 грн. фірми «Житомирінвест». Крім того, останній під час шлюбу у відповідності до договору купівлі-продажу цінних паперів від 25.02.2008 року придбав три акції Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4» номінальною вартістю по 10000 грн. кожна на загальну суму 39965,73 грн. Останні у відповідності договору від 08.07.2014 року та повідомлення про викуп акцій були ним відчужені за суму 7891,41 грн., зазначену у заявці на викуп цінних паперів.

Враховуючи, що акції фірми «Житомирінвест» є іменними, доказів придбання їх за спільні кошти подружжя позивач не надала, колегія суддів вважає, що останні поділу не підлягають.

Проте доказів, які б свідчили про придбання ОСОБА_2 акцій Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4» за особисті кошти та відчуження їх в інтересах сім'ї останнім не надано, а тому вони підлягають поділу між подружжям, як такі, що придбані за їх спільні кошти.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про поділ акцій підлягає скасуванню з ухваленням нового про визнання трьох акцій Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4» спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3945,70 грн. половини вартості відчуження зазначених акцій.

У зв'язку з цим підлягає скасуванню рішення суду в частині розподілу судових витрат по справі, з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 726,60 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 560 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову щодо поділу акцій Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4» скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким визнати три акції Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Синергія-4» спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3945,70 грн. половини вартості зазначених акцій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 726,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 560 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: