У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 про визнання договору поруки недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_7, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2009 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 2007 року з ОСОБА_5 укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 1 110 816 доларів США на строк до 31 жовтня 2027 року з процентною ставкою 14,25 % річних за користування кредитом. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_5 не виконав, у зв'язку з чим станом на 1 червня 2011 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 808 964 грн 90 коп.

Оскільки ОСОБА_6 згідно з договором поруки поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_5 свого зобов'язання, то позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 808 964 грн 90 коп. та судові витрати.

У грудні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що він підписав договір поруки на вкрай невигідних для себе умовах під впливом тяжких обставин, що склались на момент укладення договору, тому просив суд визнати договір поруки від 31 жовтня 2007 року недійсним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 808 964 грн 90 коп. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника - ОСОБА_7, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В частині зустрічного позову судові рішення не оскаржуються, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позичальник, ОСОБА_5, порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, яка визначена згідно з умовами договору та вимогами закону.

Доводи касаційної скарги про відповідальність закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Кредо-Класик», з яким укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту від 31 жовтня 2007 року, вигодонабувачем за яким є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», безпідставні, не впливають на законність та обґрунтованість судових рішень.

Крім того, ОСОБА_5 не просив про залучення страховика до участі у справі, ні банк, ні позичальник вимог до нього не пред'являли.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення в частині позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2015 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта