Справа №2-2111/05 18.02.2015 18.02.2015 18.02.2015
Провадження №22-ц/784/310/15
Провадження №22-ц/784/310/15
Головуючий у 1 - й інстанції: Максютенко О.А.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Леванчука О.М., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області (далі - відділ ДВС)

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року за поданням державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року державний виконавець відділу ДВС звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець зазначав, що на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-2111 від 12 жовтня 2005 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ? частини від усіх його видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2005 року, і до його повноліття.

Посилаючись на невиконання боржником ОСОБА_3 рішення суду, державний виконавець просив обмежити його у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року в задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, відділ ДВС подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що хоча державним виконавцем і вжиті передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) заходи про примусового виконання боржником ОСОБА_3 судового рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, але оскільки відсутні докази, які свідчили б про ухиляння боржника від виконання вказаного зобов'язання, то подання державного виконавця не підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком суду в повній мірі не можна погодитись із наступних підстав.

Згідно ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, у процесі здійснення виконавчого провадження, державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий Первомайським міськрайонном судом 12 жовтня 2005 року, про стягнення на користь ОСОБА_4 із ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 05 вересня 2005 року, і до повноліття дитини (а.с. 18). Дана обставина підтверджується постановою державного виконавця відділу ДВС від 19 жовтня 2005 року про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.19).

Із наявної у справі довідки - розрахунку державного виконавця видно, що станом на 30 листопада 2014 року заборгованість ОСОБА_3 за вказаним виконавчим листом становить 19198 грн. 87 коп. (а.с. 20-21).

Як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем вчинялись, передбачені Законом дії, спрямовані на погашення заборгованості за аліментами. Зокрема, державний виконавець здійснив дії щодо перевірки відомостей про реєстрацію місця проживання боржника, перевірку його проживання за місцем реєстрації, перевірку реєстрації у службі зайнятості як безробітного, направлення викликів за місцем його проживання про необхідність з'явитись до відділу ДВС для вирішення питання щодо погашення заборгованості за аліментами, перевірки наявності у боржника на праві власності рухомого і нерухомого майна, грошового вкладу в ПАТ «Ощадний банк України» (а.с. 22 - 30).

Із матеріалів справи видно, що боржник змінив місце проживання, на виклики державного виконавця не з'являється (а.с.26,29).

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням - це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державний виконавець у поданні та апеляційній скарзі зазначив, що вчинені ним виконавчі дії переконливо свідчать про ухиляння ОСОБА_3 від виконання зобов'язання за вказаним виконавчим провадженням, оскільки будь - яких доказів щодо поважності причин невиконання вказаного судового рішення він не надав.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

У зв'язку із необхідністю оперативного розгляду подання суб'єкт його внесення може бути повідомлений про час і місце розгляду в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК України.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Проте, у випадку необхідності з'ясування судом обґрунтованості внесеного подання явку державного виконавця до суду може бути визнано обов'язковою.

Однак, суд першої інстанції не перевірив обставини, на які посилався державний виконавець на підтвердження доводів щодо ухиляння боржника від виконання судового рішення, у тому числі і шляхом визнання явки державного виконавця обов'язковою у судове засідання для з'ясування всіх суттєвих обставин, необхідних для вирішення даного подання. А тому, суд першої інстанції прийшов до передчасного та суперечливого висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця.

За таких обставин вказана ухвала на підставі ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання, зазначеного в поданні державного виконавця, на новий розгляд.

При новому розгляді подання суду необхідно звернути увагу на викладене, більш повно з'ясувати обставини щодо ухиляння боржника від виконання рішення суду, дати належну оцінку доказам, які надав державний виконавець на підтвердження цієї обставини, і в залежності він встановленого постановити законну та обґрунтовану ухвалу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївської області задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року скасувати, а справу повернути до того ж суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді