Справа № 219/5409/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2015 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участю секретаря Брагіній М.В.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідач не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Артемівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В :

03.10.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем ОСОБА_3 знаходилась у близьких (інтимних) стосунках з серпня 2010 року по вересень 2014 року, незважаючи на те, що він на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Від цих близьких стосунків у позивача народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить Свідоцтво про народження від 20.09.2011 року серія 1-НО № 413058. Оскільки позивач та відповідач не знаходились у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька в актовий запис про народження дитини внесені відповідно до ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується відповідним Витягом від 25.07.2014 року. На даний час позивач отримує державну допомогу як одинока мати. В добровільному порядку відповідач не бажає визнавати себе батьком дитини, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду та просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11.09.2015 року позивач уточнила вимоги та надала уточнену позовну заяву, в якій вона просила визнати відповідача ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також позивач вказує, що відповідач наразі відмовляється документально оформити своє батьківство, однак купував ОСОБА_4 іграшки, давав гроші на утримання доньки ОСОБА_4. Крім того, про їх спільних доньок в період його відсутності в м. Артемівську про останніх пілкується його матір ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні наполягали на позовних вимогах, просили їх задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На електрону адресу суду надходили листи та заяви від відповідача. У листі від 15.09.2015 року, який надійшов до суду 16.09.2015 року № 2359, вказано, що він на даний час знаходиться за межами країни, а саме на території Російської Федерації та не може прибути у судове засідання, оскільки його документи, необхідні для перетину кордону, знаходяться на тимчасовому зберіганні у відділенні ФМС Росії. Також у листі від 29.09.2015 року (вх. № 2909) відповідач надав пояснення та зазначив, що позовні вимоги він не визнає у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову, позицію відповідача, обставини справи, вислухавши показання свідків, дослідивши надані позивачем письмові докази у їх сукупності та взаємозвязку, ураховуючи наведені положення сімейного законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання батьківства підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

В правовій позиції викладеній в постанові Верховного суду України від 25.02.2015 року по справі №6-20цс15, зазначено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви від жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі, про походження дитини, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

За правилом ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася 05.08.2011 року, про що в Книзі реєстрації народжень 20.09.2011 року зроблено актовий запис № 574. Батьком зазначено ОСОБА_7, матірю зазначена ОСОБА_1. ОСОБА_8 про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинений у порядку ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері, про що свідчить ОСОБА_9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька (а. с. 10,11).

З довідки № 2087 від 13.08.2012 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради та їй призначено державну допомогу як матері одиначці на період з 01.09.2011 року по 01.08.2029 року на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області видано Свідоцтво серія І НО № 205987 про розірвання шлюбу між чоловіком ОСОБА_7 та дружиною - ОСОБА_1.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статей 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 17.11.2014 року показала суду, що ОСОБА_1 є колегою по роботі, оскільки вона є начальником відділу праці та зарплати, а позивач економістом. Відповідач був начальником цеху на підприємстві, де вони разом працювали на заводі «Цветмет». Знає, що він одружений, тому в 2011 році намагався свої стосунки з ОСОБА_1 не афішувати.

За клопотанням сторони позивача у справі призначено судово-медичну (імунологічну) експертизу, на вирішення якої поставлено наступне запитання:

-Чи є відповідач, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1?

Ухвалою суду від 20.11.2014 року у справі призначено судово-медичну експертизу для визначення батьківства за методом молекулярно- генетичного аналізу генної ДНК людини, проведення якої доручено Дніпропетровському обласному комунальному закладу «Бюро судово-медичної експертизи».

Копія листа від 22.01.2015 року № 163 про необхідність явки 16.02.2015 року у відділення судово-медичної генетики вищевказаного закладу з паспортом та його ксерокопією для проведення експертизи направлено на адресу відповідача 09.02.2015 року, повторно щодо проведення експертизи 16.03.2015 року відповідача повідомлено листом від 27.02.2015 року. 03.03.2015 року до суду надійшла телефонограма від матері відповідача ОСОБА_6, в якій вона вказувала, що ОСОБА_3

перебуває у Росії на заробітках і не має можливості прибути до Дніпропетровська для проведення експертизи.

Ухвалу суду від 20.11.2014 року повернуто КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» «ДОР» без виконання у звязку з неявкою обох сторін 16.02.2015 року та 16.03.2015 року на експертизу (арк.с.65). Позивач не зявилася для проведення експертизи у звязку з вагітністю та перебуванням на лікарняному спочатку «із загрозою викидню» (з 31.12.2014 року), пізніше «із загрозою передчасних пологів» (з 11.03.2015 року).

Ухвалою суду від 29.04.2015 року скасовано ухвалу від 20.11.2014 року про призначення експертизи. Провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 30.04.2015 року за клопотання позивача провадження у справі зупинено до закінчення терміну лікарняного листа.

20.08.2015 року ухвалою суду провадження у справі відновлено. Призначено судовий розгляд на 31.08.2015 року.

В судовому засіданні 31.08.2015 року свідок ОСОБА_6, яка є матірю відповідача, пояснила суду, що на даний час її син, ОСОБА_3, живе у Росії, у місті Камянськ - Уральський Свердловської області на заводі з обробки кольорових металів. Від першого шлюбу він має двох дітей дівчинку та хлопчика, прожили вони з дружиною років 8-9 і розійшлися. Потім він вдруге одружився на жінці, в якої було двоє дітей, прожили вони 14 років, збудували будинок, купили автомобіль. Вона спілкується з онуками від першого шлюбу, колись допомагали їх виховувати. Зараз хлопцю вже 18 років, а доньці від першого шлюбу 21 рік, навчається вона у Польщі. В цьому році закінчили 3 курси учбового закладу, вирішила не продовжувати навчання, а захотіла одружитися, весілля відбулося в Баку. Онук від першого шлюбу її сина живе в Артемівську з його колишньою дружиною. Вона хворіє, і син її час від часу возив до міста Ізюм Харківської області до храму, де є джерело зі святою водою. Одного разу з ними разом їздила ОСОБА_11 (позивач) з дитиною та його другої дружини онучка. Вона також пояснила, що коли її онуки виросли, їй якось стало тоскно, вона відчувала, що хотіла комусь допомагати, почуватися потрібною, і тоді син їй сказав: «У нас на заводі є жінка, вона вийшла з відпустки по догляду за дитиною, дитини 1 рік, якщо хочеш, то давай я вас познайомлю і ти будеш мати можливість і жінці допомогти, і сама не тужити». Вона подумала, передзвонила синові і сказала, щоб та жіночка прийшла. Коли вона (позивач) прийшла, вона одразу її впізнала, тому що вже бачила, коли їздили в Ізюм. ОСОБА_12 також знає ОСОБА_11 та дівчинку. Був ще такий випадок, коли вона сказала сину, що хочу купити велосипед для дівчинки ОСОБА_11, то він добавив гроші на цей велосипед, а коли купила, то він відніс сам велосипед на 5 поверх будинку, де живе ОСОБА_11. Їй відомо про те, що син (відповідач) надавав матеріальну допомогу ОСОБА_11 (позивачу), у тому числі він оплачував їй кредит на двокімнатну квартиру. Свідок виказала таке припущення: «Якщо б в нього не було почуттів до цієї жінки та він не відчував відповідальність за дитину, то чому б він оплачував кредит за квартиру. Він звільнився з роботи 25.09.2014 року.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_2 надані фото (арк. с. 32,33) і, на його думку, батько та донька схожі один на одного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася 11.06.2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 23.06.2015 року зроблено відповідний запис № 458 та видано Свідоцтво серія І-НО № 679921. Батьком зазначено ОСОБА_13, матір*ю зазначена ОСОБА_13 ОСОБА_8 про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинений у порядку ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері, про що свідчить ОСОБА_9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька № 3 (а. с. 88,89).

Відповідач проти уточнених позовних вимог заперечував, надіслав на адресу суду електронною поштою листа, у якому повідомив суд, що у 2008 році він звертався до науково-дослідного інституту проблем сімї (м. Донецьк) з питання лікування безпліддя та надав копію виписного епікризу № 216, в якому вказано, що з 12.03.2008 року по 28.03.2008 року він перебував на лікуванні з діагнозом «Піоспермія». Втім, у звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, у тому числі м. Донецьк, викликати в судове засідання для надання пояснень лікаря вищевказаної установи не є можливим.

За клопотанням сторони позивача у справі призначено судово-медичну (імунологічну) експертизу, на вирішення якої поставлено наступне запитання:

-Чи є відповідач, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3?

Ухвалою суду від 30.09.2015 року у справі призначено судово-медичну експертизу для визначення батьківства за методом молекулярно - генетичного аналізу генної ДНК людини, проведення якої доручено Дніпропетровському обласному комунальному закладу «Бюро судово-медичної експертизи».

Копію листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» «ДОР» від 22.10.2015 року № 3621 про проведення 16.11.2015 року експертизи надіслано на електронну адресу ОСОБА_3 04.11.2015 року. Від відповідача ОСОБА_3 надійшов лист, в якому він повідомив, що не може зявитися для проведення експертизи, оскільки він перебуває на території Російської Федерації зі статусом тимчасового притулку та просить розглянути можливість проведення експертизи шляхом 1) пересилання поштою його біоматеріалу за вказаною судом адресою; або 2) шляхом проходження експертизи на території РФ та організацію пересилання біоматеріалу ОСОБА_1 та передбачуваних дітей до Росії. Гарантував оплату вартості експертизи в обох випадках.

23.11.2015 року електронною поштою ( ЕП 3108) до суду надійшла заява від ОСОБА_3, у якій він пропонує суду розглянути можливість використати ДНК його матері, яка мешкає за адресою: м. Артемівськ, вул.60 років створення СРСР, буд.1 кв.11. Повідомив, що на це є згода його матері. Зі свого боку він зобовязується беззаперечно визнати результати експертизи, якими б вони не були.

При розгляді вказаних клопотань відповідача судом враховано наступне.

Відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.01.2015 року № 6 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 р. за N 252/788:

- експертизи у відділенні проводяться з метою встановлення наявності і групової належності об'єктів людського походження (крові, виділень, волосся, кісток тощо), встановлення батьківства, материнства та підміни дітей, з використанням спеціальних методів, методик, а також знань у галузі судової медицини (п.1.2);

- експертиза у відділенні проводиться на підставі постанови особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді чи за ухвалою суду, а також за направленням судово-медичних експертів інших структурних підрозділів бюро, які проводять експертизу у справі (п.1.3);

- зразки крові у осіб, які проходять у справі, повинні відбиратися у відділенні. Забір зразків крові може проводитися і поза відділенням особою, яка володіє даною маніпуляцією (п.2.1.13);

- експертизи спірного батьківства, спірного материнства і підміни дітей проводяться з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від передбачених осіб на підставі законів наслідування властивостей людського організму методом геномної дактилоскопії, або шляхом дослідження групового поліморфізму антигенів, білків, ферментів тощо. Дані експертизи виконуються згідно з тими самими положеннями, на тих самих підставах і в тому самому порядку, що й експертизи речових доказів. Експертиза спірного батьківства, спірного материнства і підміни дітей проводиться в такій послідовності: а) ознайомлення з наданими документами; б) збір анамнезу (перенесені захворювання, трансфузії крові тощо); в) відбір крові і слини;

г) аналіз крові, а при необхідності і слини; д) складання підсумку. Забір крові і слини в осіб, які проходять у справі, здійснюється тільки при одночасному їх прибутті до відділення. Експертиза спірного батьківства, спірного материнства і підміни дітей може бути проведена у випадку, коли одного з батьків чи дитини немає в живих, але є який-небудь біологічний матеріал від них (пляма крові, виділення, волосся тощо) чи медична документація з зазначенням групи крові. Підсумки експертизи повинні будуватися на результатах дослідження (п.2.5.1, 2.5.2, 2.5.4; 2.5.5, 2.5.5; 2.5.6; 2.5.7 Правил). Таким чином, вищевказані положення виключають можливість проведення експертизи в порядку запропонованому відповідачем у справі, а тому його клопотання задоволенню не підлягають.

Статтями 27, 31 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, і лише одним обов'язком - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов'язки.

Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, а бо відмовити у його визнані. У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Позицію відповідача з урахуванням поданих ним клопотань суд розцінює як ухилення від проведення експертизи, та вважає, що застосування приводу відповідача для проведення експертизи неможливий, оскільки відповідач знаходиться у Росії, що, зокрема підтвердила в судовому засіданні його матір.

Судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

З урахуванням необхідності розгляду справи у розумні строки та оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 ухилився від участі в судово-генетичній експертизі, суд визнає даний факт, як обставину, яка обґрунтовує вимоги позивача ОСОБА_14, а саме, що відповідач є біологічним батьком неповнолітніх - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Враховуючи обставини та наявні у справи докази в їх сукупності, пояснення свідків, суд, за своїм внутрішнім переконанням, остаточно дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення повністю, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, 11.06.2015 року, матірю яких є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 51, 52, 55, 124 Конституції України, ст. 18, 125, 128, 141 СК України, ст. 3, 10, 11, 60, 88, 146, 208, 209, 213-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_15, 11.06.2015 року, матірю яких є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ВТ 108999, виданий Артемівським МВ ГУ УМС України в Донецькій області 29.07.2014 року (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті 11.12.2015 року, вступну та резолютивну частині рішення проголошено в судовому засіданні 11.12.2015 року. Повне рішення оформлено та підписано суддею 16.12.2015 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Л.В.Шевченко