Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2, про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_2, про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернути земельну ділянку, стягнення орендної плати та пені, в якому зазначає, щозгідно з рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2014 року, за нею визнано в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої 21 січня 2012 року, право власності на земельну ділянку площею 4,49 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серії ПІ-ЗП №047982, виданого 08 жовтня 2002 року на підставі Розпорядження голови Василівської РДА від 26 червня 2002 року №360, зареєстрованого в книзі реєстації Державних актів за №2263.

06.09.2007 року між ОСОБА_3 та приватним підприємцем ОСОБА_2 був укладений Договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га, зареєстрований 23.01.2008 року у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 30.

Під час укладання Договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були досягнуті домовленості, відображені в Договорі.

Так, відповідно до п. 8 Договору, вони укладені терміном на 10 років.

Відповідно до п. 9 Договору, розмір орендної плати вноситься відповідачем у грошовій формі у розмірі 565 (п 'ятсот шістдесят п 'ять) гривень, що складає 1,26 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, так як, відповідно до п.5 Договору, нормативна грошова вартість земельної ділянки становить 44 509, 37 грн. (сорок чотири тисячі п'ятсот дев'ять гривень 37 копійок).

Однак, позивачка вважає, що орендна плата за оренду земельної ділянки повинна становити 3% від нормативної грошової вартості земельної ділянки, так як, відповідно до Указу Президента України від 19.08. 2008 року №725 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних ділянок (паїв)» запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3% визначеної відповіно до законодавства вартості земельної ділянки...».

Відповідно до п. 10 Договору, розмір орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції.

Відповідно до п. 11 Договору, орендна плата вноситься відповідачем один раз на рік до 25 грудня звітного року.

Відповідно до п. 44 Договору, відповідальність за несплату орендної плати несе орендар.

Тобто, при укладенні Договору, відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою протягом 10 років, а належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є внесення орендної плати в строк, в формі та розмірі, які визначені в Договорі.

На виконання умов Договору було здійснено передачу земельної ділянки.

Однак, після проведення державної реєстрації Договору у встановленому Законом України «Про оренду землі» порядку, відповідач почав неналежним чином виконувати свої обов'язки.

Позивачка вважає, що Договір підлягає припиненню шляхом його розірвання, оскільки відповідач з нею не розрахувався та не сплатив орендну плату за 2012-2014 роки.

Позивачка просила суд:

- Договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га укладений 06.09. 2007 року, між ОСОБА_3, яка померла 21.01.2012 року та приватним підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований 23.01.2008 року у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 30- розірвати;

- стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на її користь орендну плату за користування земельною ділянкою у 2012 році в розмірі - 2941,33 грн.;

- стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на її користь орендну плату за користування земельною ділянкою у 2013 році в розмірі - 2941,33 грн.;

- стигнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на її користь орендну плату за користування земельною ділянкою у 2014 році в розмірі - 2941,33 грн.;

- стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на її користь пеню за несвоєчасне внесення орендної плати за користування земельною ділянкою загальною площею 4,49 га в розмірі 1073.10 грн.;

- зобов'язати приватного підприємця ОСОБА_2 повернути їй земельну ділянку площею 4,49 га відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2014 року, розташовану на території Підгорненської сільської ради Василівського району Запорізької області;

- стягнути з приватного підприємця ОСОБА_2 на її судові витрати.

Ухвалою суду від 23.12.2015 року, було задоволено клопотання позивачки та цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2, про розірвання договору оренди землі, зобовязання повернути земельну ділянку, стягнення орендної плати та пені,- провадженням закрито в частині позовних вимог щодо стягнення орендної плати, пені, зобовязання повернути земельну ділянку та стягнення судових витрат.

В судове засідання позивачка не зявилася, але надала заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності та відсутності її представника ОСОБА_4, з урахуванням її відмовити від позову в частині.

В судове засідання відповідач не зявився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання Договору оренди землі-визнає.

Суд, розглянувши заяву сторін, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвали рішення у відсутності позивачки, її представника та відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд розглядає дану справу в межах заявлених позивачкою вимог, від яких вона не відмовилася, та на підставі наданих сторонами доказів, які місяться у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2014 року, копія якого є у справі.

ОСОБА_3 на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серії Ш-ЗП №047982, виданого 08 жовтня 2002 року на підставі Розпорядження голови Василівської РДА від 26 червня 2002 року №360, зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів за №2263, належала земельна ділянка площею 4,49 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, що підтверджується рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2014 року, копія якого є у справі.

ОСОБА_3, як власник зазначеної земельної ділянки, мала право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 81,90 ЗК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю земельною ділянкою, її право приватної власності є непорушним. При цьому, відповідно до ч.1 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України проголошено принцип свободи договору, якою передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

06.09.2007 року між орендодавцем - ОСОБА_3 та орендарем -приватним підприємцем ОСОБА_2 був укладений Договір оренди земельної ділянки, копія якого є у справі. ОСОБА_5 прийому-передачі, копія якого є у справі, ОСОБА_3 передала, а приватний підприємцець ОСОБА_2 прийняв вказану земельну ділянку. Таким чином, ОСОБА_3 розпорядилася належною їй земельною ділянкою.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. 8 Договору, його укладено терміном на 10 років.

Відповідно до п.п. 9-14 Договору, розмір орендної плати вноситься відповідачем у грошовій формі у розмірі 565 гривень. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням інфляції. Орендна плата вноситься у строк до 25 грудня. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розмір орендної плати переглядається щороку у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін та тарифів, зміни коефіцієнта індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.. Уразі невнесення орендної плати у строки, визначені Договорами, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення.

П.38 Договору передбачені випадки, коли Договір припиняється шляхом його розірвання.

Договір зареєстрований 23.01.2008 року у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 30.

Цей договір є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Факт укладення цього Договору сторонами не оскаржується, визнається.

Судом встановлено, що на даний час зазначений договір не змінено, не скасовано, не розірвано, його незаконність не встановлена рішенням суду, відповідно до положень параграфа 2 ЦК України (ст.ст.215-236).

Також судом встановлено, що не зважаючи на те, що державна реєстрація договору здійснена 23.01.2008 року, сторони приступили до його виконання 06.09.2007 року та саме з цього часу відповідач почав користуватися зазначеною земельною ділянкою та сплачував орендодавцю орендну плату за період 2007-2009 роки, що сторонами не оспорюється, а обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України.

21 січня 2012 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі.

Після смерті матері позивачка у відповідності до вимог ст.1268-1270 ЦК України, прийняла спадщину, що підтверджується фотокопією спадкової справи, яка є у справі.

Як визначено ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2014 року, копія якого є у справі, за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті матері визнано право власності на вищевказану земельну ділянку.

25.02.2014 року це судове рішення було зареєстровано Реєстраційною службою Василівського РУЮ Запорізької області за № 09, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копія якого є у справі.

Таким чином, з 25.02.2014 року позивачка стала власником земельної ділянки, яка є предметом даного спору.

Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Таким чином, перехід права власності на вказану земельну ділянку від ОСОБА_3 до ОСОБА_1, сам по собі, не є підставою, зокрема, й до розірвання вищезазначеного Договору оренди.

Разом з тим, позивачка, як власник зазначеної земельної ділянки, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 81,90 ЗК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, її право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України, всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч.2 ст.152 ЗК України).

Позивачка не має бажання продовжувати з відповідачем договірні відносини щодо оренди земельної ділянки, які є предметом даного позову. Відповідач проти цього не заперечує. Таким чином, під час судового розгляду справи, сторони дійшли згоди щодо розірвання Договору оренди землі, який є предметом даного спору.

Відповідно до ст.378 ЦК України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути

достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання

сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону

та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження

об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором

використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених

Земельним кодексом України.

Згідно до п."д" ч.1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов 'язані: в) своєчасно сплачувати земельний податок та орендну плату.

Відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

В судовому засіданні встановлено, що з 2010 року відповідач не здійснював оплату орендодавцю ОСОБА_3, як і її спадкоємиці ОСОБА_1 орендну плату за вищевказаним Договором оренди, а також не користувався зазначеною земельною ділянкою, що сторонами не оспорюється, а обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Разом з тим, судом також встановлено, що з 2009 року земельна ділянка, яка є предметом даного позову, вибула з користування відповідача у звязку з укладенням 17.04.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Договору емфітевзису, копія якого є у справі, який нотаріально посвідчений.

Судом встановлено, що на даний час зазначений договір не змінено, не скасовано, не розірвано, його незаконність не встановлена рішенням суду, відповідно до положень параграфа 2 ЦК України (ст.ст.215-236). Оскільки даний Договір не є предметом даного позову, керуючись вимогами ст.11 ЦПК України, суд не може давати йому оцінку. Але, його наявність та встановлені судом факти свідчать про те, що у відповідача були поважні причини, з яких він не сплачував орендну плату за вищевказаним Договором оренди земельної ділянки. Тому, факт несплати ним орендної плати не може бути, в даному випадку, підставою до розірвання договору.

Разом з тим, сторони дійшли згоди щодо розірвання цього Договору, тому суд, вважає можливим розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га, укладений 06.09.2007 року між ОСОБА_3, яка померла 21.01.2012 року, та приватним підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований 23.01.2008 року у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 30.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року зі змінами, ст.ст.78, 81, 90, 96, 141, 152 ЗК України, ст.ст.6, 215-236, 526 -530, 638-654, 1225,1268-1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 56, 57, 58, 59, 60, 64, 84, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 4,49 га, укладений 06.09.2007 року між ОСОБА_3, яка померла 21.01.2012 року, та приватним підприємцем ОСОБА_2, зареєстрований 23.01.2008 року у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 30.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_7