АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8222/15 Справа № 206/7593/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Пищиди М.М., при секретареві Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 9 червня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (треті особи: Управління Держземагенства у м.Дніпропетровськ, Дніпропетровська міська рада) про визнання недійсними державних актів, договору купівлі-продажу, витребування майна,-

в т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсним Державного акту, виданого 18.08.2010р. на імя його колишньої дружини ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на порушення його прав приватизацією вказаної земельної ділянки та на визнання судовим рішенням недійсним рішення Дніпропетровської міської ради від 24.02.2010р., на підставі якого відповідачці виданий зазначений державний акт. Пізніше ОСОБА_3 доповнив свій позов вимогами до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними укладеного 28.02.2012р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ та державного акту на вказану земельну ділянку на імя ОСОБА_6, а також про витребування на підставі ст.388 ЦК України від ОСОБА_6 та передачу у його користування земельної ділянки, про передачу земельної ділянки у власність територіальної громади м.Дніпропетровськ, про визнання його право на безоплатну передачу у сумісну власність з ОСОБА_2 цієї земельної ділянки.

Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 9.06.2015р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсними державні акти на земельну ділянку за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ на імя ОСОБА_2 від 18.08.2010р. та на імя ОСОБА_5 від 30.11.2012р., визнано недійсним укладений 28.02.2012р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ, витребувано від ОСОБА_5 та передано у користування ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність рішення суду в частині витребування земельної ділянки від ОСОБА_5 та передачі її у користування ОСОБА_3, просила скасувати вказане судове рішення у цій частині та ухвалити нове - про витребування від ОСОБА_5 та передачу земельної ділянки у спільне користування ОСОБА_3 та її, ОСОБА_7

В іншій частині ухвалене судове рішення не оскаржено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про витребування від ОСОБА_5 та передачу у користування ОСОБА_3 земельну ділянку за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ, суд першої інстанції посилався на ст.388 ЦК України, «за якою землекористувач має право витребувати від добросовісного набувача майно, якщо воно вибуло з володіння землекористувача не з його волі іншим шляхом».

Вказаний висновок суду першої інстанції суперечить вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто, взагалі положення ст.388 ЦК України стосуються лише права власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що при набутті за укладеним ОСОБА_2 договором купівлі-продажу від 30.07.2008р. права на домоволодіння № 60 по вул.Кадрова у м.Дніпропетровськ земельна ділянка у власності не перебувала.

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку зареєстровано 18.08.2010р. на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку та рішення Дніпропетровської міської ради від 24.02.2010р. (а.с.8).

Проте постановою Дніпропетровського апеляційного суду Дніпропетровською області від 9.10.2014р. визнано незаконним та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради від 24.02.2010р. в частині передачі ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ (а.с.11).

Даним рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 9.06.2015р. визнано недійсними державні акти на вказану земельну ділянку як на імя ОСОБА_2 від 18.08.2010р., так і на імя ОСОБА_5 від 30.11.2012р.

Ухвалені судові рішення не оскаржені та набрали законної сили.

Враховуючи те, що у ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ відсутнє, а положення ст.388 ЦК України стосуються лише права власника про витребування майна від добросовісного набувача, підстав для витребування та передачі йому земельної ділянки на підставі вказаної правової норми не вбачається. Після скасування рішення про приватизацію земельної ділянки, правочинів щодо її відчуження та державних актів про право власності на неї, вона повернута до первинного статусу, який мала станом на 30.07.2008р. у порядку ст.120 ЗК України.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про витребування та передачі земельної ділянки не відповідають нормам матеріального права, його рішення у цій частині на підставі ч.3 ст.303, п.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги, а також скасуванню в частині присудження до стягнення з ОСОБА_5 судових витрат. У звязку з цим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Заявлена в апеляційній скарзі вимога ОСОБА_2 про передачу земельної ділянки за адресою: вул.Кадрова, 60 у м.Дніпропетровськ у їх спільне користування з ОСОБА_3 знаходиться поза межами апеляційного розгляду, оскільки у передбаченому законом порядку не була заявлена та не була розглянута на стадії розгляду справи судом першої інстанції. Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 9 червня 2015 року скасувати в оскарженій частині в частині витребування та передачі земельної ділянки, а також в частині присудження до стягнення з ОСОБА_5 судових витрат.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про витребування та передачу йому у користування земельної ділянки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_8

ОСОБА_9