Справа № 469/517/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області
в складі : головуючого судді - Тавлуя В. В.,
при секретарі - Ткач Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Позивачка ОСОБА_1 25.05.2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.07.1995 року по 12.09.2006 року. Від даного шлюбу у них є дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час їх син навчається на третьому курсі денної форми навчання відділення медсестер Миколаївського базового медичного коледжу І-ІІ рівня акредитації, дата закінчення коледжу - червень 2016 року. При цьому їх син знаходиться на її утриманні, і у звязку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Однак відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги на сина не надає, хоча є працездатним.
Посилаючись на дані обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення сином навчання.
Позивачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву від 17.06.2015 року (а.с.16) про розгляд справи у її відсутність, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує і наполягає на стягненні аліментів у заявленому розмірі, у випадку неявки відповідача згодна на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча його належним чином, і у встановленому порядку було повідомлено про місце, день і час судового засідання, призначеного на 01.07.2015 р.(а.с.21), яке було відкладено в звязку з його неявкою, а також судового засідання, повторно призначеного на 14.08.2015 року (а.с.25).
За таких обставин, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень позивачки проти такого вирішення справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ч.4 ст.169 та ст.224 226 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і це підтверджується ксерокопією паспорту позивачки (а.с.2) та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії І-ФП №047551 від 08.04.1997 року, у якому його матірю вказано позивачку, а батьком відповідача (а.с.3).
Згідно довідки Миколаївського базового медичного коледжу №1672 від 12.03.2015 року (а.с.7) ОСОБА_3 є студентом ІІІ-го курсу денної форми навчання відділення медсестер Миколаївського базового медичного коледжу І-ІІ рівня акредитації.
Отже, між сторонами існують сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України, а відтак, взаємні батьківські обовязки щодо утримання їхньої дитини, у передбачених законом випадках.
Так, згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до розяснень, даних в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с.3) вік ОСОБА_3 перевищує 18 років, але є меншим 23 років.
З дослідженої в судовому засіданні Довідки Миколаївського базового медичного коледжу №1672 від 12.03.2015 року (а.с.7) вбачається, що навчання ОСОБА_3 в навчальному закладі здійснюється за денною формою навчання.
У звязку з цим, є підстави вважати, що повнолітній син сторін у справі ОСОБА_3 дійсно потребує матеріальної допомоги, оскільки він навчається за денною формою навчання, а відтак, не має можливості працювати та отримувати кошти, необхідні для його матеріального забезпечення.
За відсутності у суду інших даних, на підставі довідок виконкому Коблівської сільської ради Березанського району від 19.03.2015 р. (а.с.4-5) є підстави для висновку, що матеріальну допомогу сину під час його навчання надає позивачка.
За змістом положень ч.ч. 13 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов′язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом.
За встановлених обставин, оскільки домовленості про утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 сторони не дійшли, позивачка сама несе весь тягар утримання їхньої спільної з відповідачем дитини, а відповідач свого обовязку по її утриманні не виконує, чим порушує права і законні інтереси позивачки, суд дійшов до висновку, що у позивачки є правові підстави вимагати стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку.
При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище дитини, стан здоровя відповідача, який суд вважає задовільним, оскільки відповідач є працездатною особою, і даними, які б свідчили про інше, суд не володіє, а також його матеріальне становище, що він на своєму утриманні інших дітей та непрацездатних осіб не має, та що інші утримання по виконавчим листам з відповідача не проводяться.
На підставі ст.183 СК України суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача.
На підставі ст.ст. 182, 191, 198-200 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, місце роботи невідомо, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 25.05.2015 року до припинення ним навчання в Миколаївському базовому медичному коледжі І-ІІ рівня акредитації, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
На підставі ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: