АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8532/15 Справа № 183/4129/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_8 уклала із ОСОБА_7 договір довічного утримання від 28.09.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_7 жилий будинок з іншими надвірними побудовами, розташований за адресою: м. Новомосковськ, вул. Червоний кут, 93, взамін чого ОСОБА_7 зобов'язувалась надавати ОСОБА_8 довічне матеріальне забезпечення.

Позивач вважає, що договір довічного утримання укладено з порушенням чинного законодавства, а тому просив суд визнати його недійсним.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору довічного утримання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процессуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору довічного утримання від 28.09.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за р.№ 2-4852, ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_7 житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Червоний кут, 93, а ОСОБА_7 зобов'язалась надавати ОСОБА_8 довічне матеріальне забезпечення (а.с.14).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, даний договір був зареєстрований КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 04.10.2007 року (а.с.37).

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_8 померла 30.09.2012 року (а.с.8), а ОСОБА_10 - 15.01.2010 року (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 отримали спадщину по 1/2 частині земельної ділянки розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Червоний Кут, 93 (а.с.34).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2014 року за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Червоний Кут, 93 (а.с.35).

Відповідно до копії рішення виконкому Новомосковської міської Ради депутатів від 27.05.1998 року № 105 про встановлення опіки над неповнолітніми дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13, відповідно до якого, ОСОБА_8 була призначена опікуном над цими дітьми (а.с.11).

Рішенням виконкому Новомосковської міської Ради депутатів від 26.01.2006 року № 61 звільнено від обовязків опікуна ОСОБА_8 за її бажанням та призначено опікуном неповнолітньої ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, її сестру ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.59).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Як видно із матеріалів справи оскаржуваний договір діяв протягом 5 років та за життя ОСОБА_8 не оскаржувався .

При посвідченні договору довічного утримання, нотаріусом було встановлено особи сторін правочину та перевірено їх дієздатність.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відмову у задоволені позову.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: