АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2156/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2011 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивачу, у визначений договором строк, не був повернутий борг. На підставі викладеного позивач просив стягнути солідарно з відповідачів борг в сумі 175000 гривень, 2329.56 гривень 3% річних та 3995 гривень інфляційних.

26 жовтня 2011 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в Черкаси та на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_9.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2011 року подана заява задоволена.

Накладено арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_1, яка на підставі договору дарування №2524 від 12.12.2000 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 та на квартиру АДРЕСА_2, яка на підставі договору купівлі-продажу №25 від 8 грудня 2008 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9.

В липні 2015 року ОСОБА_9 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову вчинених ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2011 року. Обґрунтовуючи заяву тим, що рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 березня 2013 року, за поданим позовом, встановлено, що заявник не повинна нести відповідальність по виниклому боргу.

На підставі вказаного рішення суду виконавче провадження, постановою державного виконавця від 19 квітня 2013 року, закінчено, а тому відсутні підстави для подальшого забезпечення позову.

В зв'язку з чим заявник просила скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою від 27 жовтня 2011 року, шляхом зняття арешту з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та з квартири АДРЕСА_2.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2015 року заяву ОСОБА_9 - задоволено частково.

Скасовано арешт, що був накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2011 року на 1/3 квартири АДРЕСА_1, яка на підставі договору дарування №2524 від 12 грудня 2000 року зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_9.

В задоволенні решти заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та просувального права, просила суд скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині арешту квартири АДРЕСА_2 та постановити нову ухвалу, якою скасувати накладений арешт.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково подану заяву, суд першої інстанції, правомірно виходив з того, що квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_8, частки в такому майні не виділені, а рішення про стягнення з останнього боргу не виконане.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2011 року заява представника позивача про забезпечення позову - задоволена.

Накладено арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_1, яка на підставі договору дарування №2524 від 12.12.2000 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9 та на квартиру АДРЕСА_2, яка на підставі договору купівлі-продажу №25 від 8 грудня 2008 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_9.(т.1 а.с.26)

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2012 року був повністю задоволений позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 борг за договором позики в розмірі 175000 гривень, 2329.56 гривень - 3% річних, 3995 гривень - індекс інфляції та сплачені позивачем судові витрати в сумі 1820 гривень, а всього 183144.56 гривень.(т.1 а.с.54-56)

На виконання вказаного рішення суду , про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 боргу, постановою державного виконавця, відкрито виконавче провадження (т.1 а.с.83).

Постановою державного виконавця від 15.05.12 року, відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 боргу. (т.1 а.с.104)

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 березня 2013 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2012 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 183144.56 гривень. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.(т.1 а.с.219-222)

Постановою державного виконавця від 19.04.2013 року, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 боргу в розмірі 183144.56 гривень - закінчено. (т.2 а.с.51)

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 183144.56 гривень, не виконано, а квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю без виділення часток в тому числі і боржника ОСОБА_8, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову - відсутні, оскільки з вказаного майна не можливо визначити частку ОСОБА_8

Розгляд одним і тим же складом суду, в першій інстанції, як справи по суті так і заяви про скасування заходів забезпечення позову, не порушує норми матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст..ст.303,307,312,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :