Єдиний унікальний номер 725/4442/13-ц
Номер провадження 2/725/1606/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Ільєвській О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

та в режимі відео конференції представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «СК «АХА Страхування», Чернівецької обласної дирекції ПАТ «СК «АХА Страхування», третя особа на стороні позивача ПАТ КБ «Правекс Банк» про стягнення страхованого відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обгрутування якого посилався на те, що йому на праві власності належить автомобіль марки «Geely MR-7151 А», д/н СЕ 5602 AT та 10.02.2011 року між ним та ПАТ «СК «АХА Страхування» в особі Чернівецької дирекції було укладено договір №002-а/11 добровільного страхування вказаного транспортного засобу, терміном дії до 09.02.2012 року. Вигодонабувачем за вказаним договором виступав ПАТ КБ «Правекс Банк».

Зазначав, що 21 січня 2012 року під час керування вказаним автомобілем по автодорозі в с.Остриця, Герцаївського району, Чернівецької області він зїхав з дороги, у зв'язку з чим його транспортний засіб отримав механічні пошкодження. За даним фактом постановою Герцаївського районного суду Чернівецької області його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

24.01.2012 року він звернувся до відповідача з заявою про настання страхованого випадку та отримання страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №002-а/11 від 10 лютого 2011 року, проте відповідач відмовив йому у такому відшкодуванні, з огляду на невідповідність пошкоджень автомобіля поясненням позивача про обставини дорожньо-транспортної пригоди, вважаючи, що позивач повідомив страховику неправдиві відомості та факт настання страхового випадку.

Вважає таку відмову відповідача неправомірною та такою що не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказував на те, що відповідно до висновку № 42-617 від 22.07.2013р. сума матеріального збитку завданого його транспортному засобу марки «Geely MR-7151 A» становить 59 567,36грн. Вказана сума відповідно до п.п. 12.2.1 договору добровільного страхування підлягає зменшенню на розмір франшизи в 1, 5%

Разом з тим, в ході судового розгляду справи, позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог в якій вказав, що визнає суму завданої його транспортному засобу шкоди відповідно до звіту №18Е/12 від 06.02.2012 року, наданого відповідачем, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля становить 55973,39 грн. та з урахування франшизи розмір страхового відшкодування повинен становити 55003,64 грн.

Крім того, вказував на те, що на момент розгляду справи ним було в повному обсязі виконано зобовязання перед вигодонабувачем, а тому розмір страхового відшкодування в повному обсязі має бути виплачений йому.

Також, вважає, що окрім страхового відшкодування, відповідач зобовязаний виплатити йому також вартість витрат на транспортування і збереження транспортного засобу в розмірі 680 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 556,84 грн. та витрат на залучення спеціалістів та експертів в сумі 3182,60 грн.

На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права та умови договору страхування, просив стягнути з ПАТ «СК «АХА Страхування» на його користь 55003,64 грн. страхового відшкодування, 556,84 грн. сплаченого судового збору, 3182,60 грн. інших судових витрат, а всього стягнути 55683,64 грн.

В судове засідання позивач не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав зазначених у ньому, а також у заяві про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача ПАТ «СК «АХА Страхування» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав на те, що позивачем було надано неправдиві відомості страховій компанії щодо факту та обставин за яких настав страховий випадок, що також підтверджується висновком транспортно-трасологічного дослідження №043-12 від 10.03.2013 року, а тому він втратив право на страхове відшкодування.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, судом встановлено, що 21 січня 2012 року о 19 годині 40 хвилин на автодорозі сполученням Чернівці - Герца - КПП «Дяківці» в с. Остриця Герцаївського району Чернівецької області, автомобіль марки Geely MR-7151А, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 виїхав за межі проїзної частини, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження.

Вказані обставини встановлені постановою Герцаївського районного суду Чернівецької від 22.02.2012 року, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а/с 7 Том 1).

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №002-а/11(чв.), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користування і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Geely MR-7151 А», д/н СЕ 5602 AT (а.с. 53-61 Том 1).

Так, згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми.

Відповідно до п. 22.2. укладеного між сторонами договору страхування, до страхових ризиків зокрема відносяться збитки внаслідок ДТП, тобто будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Згідно з п. 27.1. вказаного вище договору, страхове відшкодування виплачується страховиком згідно з договором на підстав письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) і страхового акта, який складається страховиком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, проте відповідно до листа ПрАТ «СК АХА Страхування» від 22 березня 2012 року №2080/26цв позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 21.4.3 та п. 28.4.23 договору, оскільки за результатами проведеного експертного дослідження було встановлено, що пошкодження автомобіля останнього не могли бути отримані за вказаних ним обставин, а отже надані ним відомості, не відповідали дійсним обставинам настання страхового випадку (а/с 51 Том 1).

Як вбачається з висновку спеціаліста №13-Д (транспортно-трасологічного дослідження) від 15 червня 2013 року, та висновку експертизи №3-а від 16 січня 2014 року, механічні пошкодження автомобіля позивача технічно у дійсності могли бути отримані саме на вказаній вище ділянці дороги при обставинах наведених у матеріалах справи (а/с 10, 213 Том 1).

З доданого до матеріалів справи звіту №42-617 від 22 липня 2013 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Geely MR-7151А, д/н СЕ 5602 AT вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу на дату оцінки становила 59 567,36 грн. (а.с.16 46 Том 1).

Згідно з наданим відповідачем звіту №18Е/12 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля Geely MR-7151A, д/н СЕ 5602 AT від 06 лютого 2012 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача від пошкоджень, отриманих у ДТП 20 січня 2012 року, становить 55 973,39 грн. (а/с 143).

Крім того, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.11.2014 року, якою було скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції у даній справі, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, у згаданих звітах визначення розміру матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу та визначення вартості відновлювального ремонту проводились за різними методиками та мають різну правову природу.

Так, як вбачається №18Е/12 від 06 лютого 2012 року експертом встановлювалась вартість відновлювального ремонту автомобіля Geely MR-7151A, д/н СЕ 5602 AT тоді як звітом №42-617 від 22 липня 2013 року експертом визначався матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу Geely MR-7151А, д/н СЕ 5602 AT.

Відповідно до ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 зі змінами та доповненнями, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Натомість, відповідно до п. 8.3 вказаної ОСОБА_1, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість, б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ; якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому

законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відшкодуванню підлягає саме вартість відновлювального ремонту встановлена звітом №18Е/12 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля Geely MR-7151A, д/н СЕ 5602 AT від 06 лютого 2012 року з врахуванням 1,5 % франшизи, а також документально підтверджена вартість витрат на евакуацію транспортного засобу.

Відповідно до п.п.22.1 та 22.2.2. укладеного між сторонами договору, страховик бере на себе зобовязання компенсувати страхувальнику прямі збитки за будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Щодо посилань відповідача на відсутність підстав для виплати страхового відшкодування через те, що надані позивачем відомості, не відповідали дійсним обставинам настання страхового випадку, слід зазначити наступне.

Так, підставою для відмови відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування, став висновок експертного транспортного-трасологічного дослідження №043-12 від 10 березня 2012 року проведеного експертом ДП Центр експертних досліджень ОСОБА_4 Для спростування або підтвердження відомостей наведених в тексті листа відмови відповідача за зверненням ОСОБА_3 судовим експертом НДЕКЦ при УМВС України в Чернівецький області було виготовлено висновок транспортно-трасологічного дослідження №13Д від 15 червня 2013 року, яким встановлено, що автомобіль Geely MR-7151A міг отримати описані пошкодження в результаті виїзду та русі за межами проїзної частини дороги (а.с. 10-14, 145-154 Том1).

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 грудня 2013 року по вказаній справі було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу та висновком експерта №3-А від 16 січня 2014 року також було підтверджено ту обставину, що автомобіль марки Geely MR-7151A міг отримати описані пошкодження в результаті виїзду та русі за межами проїзної частини дороги.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз'яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що судова експертиза має значення як доказ лише тоді, коли вона проведена в рамках даної цивільної справи і щодо обставин, які мають значення для справи.

Крім того, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що належний позивачу автомобіль отримав зазначені пошкодження під час ДТП, яке мало місце 21.01.2012 року та позивач відповідно до умов договору звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування при настання страхового випадку.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування в сумі 55003,64 грн., яке відповідно до умов договору зменшене на розмір франшизи, що становить 1,5 % від суми завданої шкоди.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на транспортування і збереження транспортного засобу, оскільки в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України позивачем та його представником не було надано документального підтвердження таких витрат.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідач на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України до витрат повязаних з розглядом справи належать витрати за проведення саме судових експертиз, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню лише понесені останнім витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №3А від 16.01.2014 року в сумі 2532,60грн.

На підставі вище викладеного та керуючись Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, ст.ст. 22,29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 29 Закону України «Про страхування», ст.ст. 15,16, 979 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 158, 212-215, 218, 294, 349 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 55003,64 грн., судовий збір в розмірі 550,04 грн. та витрати за проведення судових експертиз в сумі 2532,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун