АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2146/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 29,30, 33 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до прокуратури Черкаської області, прокуратури Христинівського району Черкаської області, Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області, Державного казначейства України про стягнення майнової, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями за заявою про злочин від 10 грудня 2007 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказували, що за їх заявою від 10 грудня 2007 року Христинівським РВ УМВС проводилася перевірка в порядку ст. 97 КПК України (1960 року) та неодноразово виносилися постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які в послідуючому скасовувалися як прокуратурою, так і судом. Таким чином, на думку позивачів, вони понесли судові витрати в сумі 2360 грн., матеріальну шкоду в сумі 4245 грн., майнову шкоду в розмірі 2750 грн. та 10 тис. грн. моральної шкоди, які вони просять стягнути із належного відповідача - Державного казначейства України.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять його скасувати з направленням справи на новий розгляд в іншому складі суду; постановити окрему ухвалу про невиконання постанови суду від 03 травня 2012 року, якою скасовано постанову від 30 січня 2012 року та направлено на додаткову перевірку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

У відповідності до положень ст. 56. Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно вимог статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього /досудового/слідства, прокуратури або суду.

При цьому, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього/досудового/слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 27 березня 1992 року за № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначив, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом про відшкодування шкоди, позивачі повинні були довести неправомірність поведінки особи, яка завдала шкоду; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вину завдавача шкоди.

Позивачі таких доказів не надали, а тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12 грудня 2007 року позивач ОСОБА_6 звернувся до Прокуратури Христинівського району

Черкаської області із заявою про злочин щодо розбіжностей в кількості плугів та культиваторів за актами оцінки майна СВК «Розсішки» у 2000 та 2002 році.

За заявою ОСОБА_6 Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області, якому була передана для розгляду вказана заява, проводилась перевірка в порядку ст. 97 КПК України( в редакції 1960 р.) та неодноразово виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які в подальшому скасовувались (відмовний матеріал № 35)

Вказані обставини встановлені судом першої інстанції, як і встановлено, що останньою постановою від 05 жовтня 2012 року відмовлено у порушенні кримінальної справи.

Крім того, з аналізу матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до суду із скаргами на дії посадових осіб органів прокуратури та слідства, проте у силу ст. 61 ЦПК України жодним із судових рішень не встановлено незаконності дій чи бездіяльності органів дізнання, слідства чи прокуратури.

Підставою позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у позовній заяві зазначають винесення незаконних постанов та рішень, незаконні дії о/у, посадовців та бездіяльність прокурорів, а також незаконне оскарження прокуратурою таких постанов, неналежне виконання відповідачами кримінально-процесуального законодавства, формальне та поверхневе проведення перевірок.

Як зазначають позивачі у позовній заяві, такими діям відповідачів їм завдано майнову, матеріальну та моральну шкоду, пов'язаних з оскарженням незаконних дій, незаконних постанов, що призвело до тривалих страждань, негативних у житті.

Проте, органами міліції і прокуратури Христинівського району проводились відповідні процесуальні дії у межах їх компетенції та обов'язків щодо з'ясування обставин злочину і виявлення осіб, які вчинили такий, про що звернувся позивач до органів міліції, а також використання повноважень щодо процесуального порядку оскарження.

З урахуванням викладеного суд обгрунтовано визначив, що саме по собі скасування постанов про відмову у порушенні кримінальної справи не свідчить про протиправність дій прокуратури та міліції, про наявність їх вини та завдання матеріальної шкоди позивачам.

У силу ст. ст.10, 57 - 60 ЦПК України матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, якими б обгрунтовувалося погіршення здоров'я позивачів, будь-які звернення потерпілих за медичною допомогою у зв'язку із душевними переживання ми чи моральними стражданнями позивачів під час оскарження постанов.

Таким чином, позивачами належним чином не доведене порушення їх прав зі сторони відповідачів, як і недоведено наявність підстав для стягнення із відповідачів моральної шкоди.

На підставі наведенного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду є законним і обгрунтованим на зібраних по справі доказах, відповідає вимогам матеріального і процессуального права.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду і не дають підстав для його відміни або зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :