РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого, судді РУДНЄВОЇ . О.О.

при секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» про визнання права користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом та просять визнати за ними право користування житловою кімнатою АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що вони постійно проживають і зареєстровані в кімнаті АДРЕСА_1. В зазначене житлове приміщення, яке являлось відомчим гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури» їх вселила адміністрація цього підприємства у зв'язку з трудовими правовідносинами. В 2010 році адміністрація повідомила їх, що готуються документи на передачу будинку до комунальної власності та, що при вселенні в надану кімнату ордер на неї не оформлявся. Оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, новий власник може заперечувати правомірність їх проживання в наданій кімнаті та відмовити в визнанні її наймачем, вони звернулись до суду за визнанням права користування цим житлом.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій позов визнає та просив розглянути справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 разом з повнолітнім сином ОСОБА_2, постійно проживають і зареєстровані в кімнаті АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з місця проживання. В зазначене житлове приміщення, яке являлось відомчим гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури» їх вселила адміністрація цього підприємства у зв'язку з трудовими правовідносинами. В 2010 році адміністрація повідомила їх, що готуються документи на передачу будинку до комунальної власності та, що при вселенні в надану кімнату ордер на неї не оформлявся. Оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, новий власник може заперечувати правомірність їх проживання в наданій кімнаті та відмовити в визнанні її наймачем, вони звернулись до суду за визнанням права користування цим житлом.

Судом встановлено, що конклюдентними діями сторін, правовідносини позивачів з підприємством, щодо проживання в гуртожитку регулювались сторонами розд. 4 ЖК УРСР та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268 (Положення).

За весь час проживання у спірному житловому приміщенні відповідач не оспорював і не оспорює правомірність подальшого проживання позивачів в ньому та не пропонує для подальшого проживання інше житлове приміщення.

Наведені обставини дають підстави для визнання права позивачів користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно ст. 1 ЖК України, ст. 47 Конституції України, громадяни мають право на житло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. З, 8, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 125, 132 ЖК України, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268,

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, право користування житловою кімнатою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА