Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2964/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

29.12.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О.

ОСОБА_2

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», в якому просила стягнути на користь позивача 90000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року позов задоволено частково, стягнено з державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 11000 грн. та вирішено питання про судові витрати.

У апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 90000 грн.

Зазначає, що грошове відшкодування, визначене судом, є заниженим, не відповідає принципу справедливості, глибині фізичних та душевних страждань, обсягу вимушених змін в житті позивача та практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідач рішення суду не оскаржив.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача, адвокат ОСОБА_5, підтримала доводи апеляційної скарги з посиланням на викладені в ній обставини, представник ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_6 просила відхилити апеляційну скаргу а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених ст.303 ЦПК України межах, а також обгрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що передбачених законом підстав для її задоволення немає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що позивач втратив працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло внаслідок дії негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків; відповідач не забезпечив позивачеві безпечних умов праці, тому зобов'язаний відшкодувати завдану позивачу ушкодженням здоров'я моральну шкоду.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, оскільки суд дійшов його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, передбачено ст. 237-1 КЗпП України.

Пленум Верховного Суду України у п.13 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах, 14 липня 2014 року позивача звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію згідно ст.38 КЗпП України (а.с.11). 17 років 04 місяці позивач пропрацював в умовах впливу шкідливих факторів (а.с.14).

За час роботи позивач отримав професійне захворювання, що підтверджується медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Інституту медицини праці Національної академії медичних наук України від 10 червня 2014 року № 22/897 (а.с.20).

Висновком Кіровоградської обласної МСЕК від 08 червня 2015 року позивачеві встановлено 3 групу інвалідності з втратою 50% професійної працездатності (а.с.12).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25 червня 2014 року причиною професійного захворювання позивача є комплекс несприятливих виробничих факторів, зокрема: фізичне перевантаження, пил, низька температура повітря, шум, вібрація (а.с.13-15).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність факту заподіяння позивачеві моральної шкоди та наявність правових підстав для покладення обов'язку по її відшкодуванню на ДП «СхідГЗК» відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України та наданим доказам.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, шляхом повернення вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ДП «СхідГЗК» на користь позивача 11000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України врахував наведені позивачем обставини, що свідчать про його моральні страждання, їх глибину та тривалість, значне погіршення стану здоров'я, тяжкість та істотність вимушених змін у житті після встановлення йому ІІІ групи інвалідності та втрати 50 % працездатності внаслідок професійного захворювання, яке виникло через роботу протягом тривалого часу в особливо важких та шкідливих умовах праці, а також характер порушення прав позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Зокрема, у апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що він був звільнений з роботи у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, який перешкоджає продовженню роботи. Такі доводи апеляційної скарги суперечать матеріалам справи з яких вбачається, що 14 липня 2014 року позивач, який працював начальником дільниці гірничо-капітальних робіт, подав заяву про звільнення за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію і наказом директора шахт Смолінської та Новокостянтинівської № 216 о/с від 14 липня 2014 року був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с.78-79). Представник відповідача пояснила, що позивач відмовився від переведення на іншу роботу, яка відповідала б стану його здоровя і рекомендаціям МСЕК.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий судя

Судді