Провадження №2/761/5349/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» про визнання договору іпотеки від 28 жовтня 2010 року пкєстраційний № 2639 припиненим,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «Енергобанк» про визнання договору іпотеки припиненим.

Позивач зазначила, що між нею як іпотекодавцем та ПАТ «Енергобанк» як іпотекодержателем укладено договір іпотеки від 28 жовтня 2010 року, а в подальшому 14.01.2011 року та 01.03.2011 року до цього договору були внесені зміни. Предметом іпотеки є належна позивачу квартира АДРЕСА_1 в м. Києві. Договір іпотеки укладено на забезпечення виконання договору кредитної лінії № 1010-02 від 07 жовтня 2010 року, укладеного між ПАТ «Енергобанк» як кредитодавцем та ТОВ «Магістраль Фулл» як позичальником.

24.02.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення ТОВ «Магістраль Фулл».

Посилаючись на те, що припинення зазначеної юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», проте відповідачем такі її права як іпотекодавця не визнаються та уточнивши позовні вимоги, позивач просить визнати припиненою іпотеку нерухомого майна (квартири АДРЕСА_1; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), оформлену укладеним між ПАТ «Енергобанк» та нею договором іпотеки від 28.10.2010 року, із подальшими змінами від 14.01.2011 року та від 01.03.2011 року, скасувати записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини та просив його задовольнити. Пояснив, що відповідач не визнає обставини припинення іпотеки у зв'язку із припиненням основного зобов'язання за кредитним договором, намагається звернути стягнення на предмет іпотеки та не вилучає відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв'язку із чим виник спір.

Відповідач ПАТ «Енергобанк» належним чином повідомлявся про час, дату і місце розгляду справи. В судові засідання 30.06.2015 року та 29.07.2015 року представник відповідача не з'явився. Відповідач направив до суду письмову заяву, де посилаючись на те, що щодо нього з 13.02.2015 року була запроваджена тимчасова адміністрація, а з 12.06.2015 року розпочата процедура ліквідації стверджував про відсутність часу на підготовку заперечень на позовну заяву та просив розгляду справи відкласти. З огляду на тривалий період як з дня відкриття провадження у справі, так і з часу введення щодо ПАТ «Енергобанк» процедур щодо його неплатоспроможності суд вважає, що відповідач мав достатньо часу на реалізацію своїх процесуальних прав. Враховуючи повторну неявку в судове засідання та керуючись ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази та розглянувши в судовому засіданні всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 07 жовтня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» як кредитодавцем та ТОВ «Магістраль Фулл» як позичальником укладено договір кредитної лінії № 1010-02. Згідно з умовами цього договору ПАТ «Енергобанк» відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 3 500 000,00 доларів США на строк з 07.10.2010 року по 07.02.2012 року, а позичальник ТОВ «Магістраль Фулл» зобов'язалось здійснити погашення заборгованості за кредитною лінією в термін до 07.02.2012 року зі сплатою 13,5 % річних. В подальшому до цього кредитного договору вносились зміни та доповнення.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальником ТОВ «Магістраль Фулл» своїх зобов'язань за кредитним договором № 1010-02 від 07.10.2010 року, між ПАТ «Енергобанк» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем 28 жовтня 2010 року був укладений договір іпотеки, із внесеними у подальшому змінами та доповненнями від 14.01.2011 року та від 01.03.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Побединською В.О., зареєстрований в реєстрі за № 2639. За умовами цього договору іпотеки іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку 4-ох кімнатну квартиру АДРЕСА_3, площею 122,1 кв.м., жила площа яких складає 78,10 кв. м, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Садиховою Л.С. 26 червня 2008 року за реєстровим № 2233.

Того ж 28 жовтня 2010 року, у зв'язку із посвідченням договору іпотеки та на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом КМНО Побединською В.О. за реєстром № 2640 була накладена заборона на відчуження предмета іпотеки, до припинення дії іпотечного договору.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майні від 21.02.2015 року, у зв'язку із укладенням договору іпотеки щодо предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) наявні чинні записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 8419798 від 28.10.2010 року (тип обтяження: заборона на нерухоме майно) та № 8419849 (тип обтяження: іпотека).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року, у справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1, треті особи: ТОВ «Магістраль Фулл», ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки позов банку задоволено та звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_3 як предмет іпотеки. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01 квітня 2015 року вказані судове рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доказів того, що у даній справі прийнято судове рішення, яке набуло законної сили, сторонами суду не надано.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04 листопада 2013 року порушено провадження у справі № 911/4103/13 про банкрутство боржника ТОВ «Магістраль Фулл».

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09 лютого 2015 року затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс та ліквідовано банкрута ТОВ «Магістраль Фулл» - як юридичну особу у зв'язку з банкрутством. З цієї самої ухвали вбачається, що ПАТ «Енергобанк» було учасником провадження у справі про банкрутство, банк визнано кредитором (конкурсним кредитором).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, 24 лютого 2015 року державним реєстратором до цього реєстру внесено запис №7007551 про реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ «Магістраль Фулл». Стан суб'єкта: припинено.

Суд виходить з того, що відповідно до статусу відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Частиною 1 ст.16 наведеного Закону визначено, що Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців створено з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» також визначено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державних органів, прийнятим у випадках, передбачених законом.

Отже, ліквідація - це припинення юридичної особи без правонаступництва.

Згідно до ч.2 ст. 104 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що з 24.02.2015 року ТОВ «Магістраль Фулл» як юридична особа припинилась внаслідок ліквідації у зв'язку з визнанням її банкрутом, без правонаступництва.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі ліквідації боржника - сторони основного зобов'язання - право застави, що забезпечувало його виконання, також є припиненим. При цьому, ураховуючи імперативний характер норми п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, зазначення в договорі застави інших умов, за яких право застави у разі припинення основного зобов'язання залишається дійсним, слід вважати нікчемним.

Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору). Зважаючи на це, припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняється.

З наведеного вбачається, що 24.02.2015 року припинилось основне зобов'язання ТОВ «Магістраль Фулл» за його кредитними зобов'язаннями, а відтак одночасно припинилась іпотека як акцесорне (додаткове) зобовязання ОСОБА_1 щодо основного зобов'язання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-52цс13, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступити від такої правової позиції суд не вбачає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання іпотеки припиненою на підставі ч. 1 ст. 593 ЦК України, позивач посилається на невизнання відповідачем ПАТ «Енергобанк» факту припинення іпотеки внаслідок припинення основного зобов'язання. Зазначена обставина виниклого спору підтверджується самим відповідачем, який намагається звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого ч. 1 ст. 593 ЦК України, на припинення зобов'язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Таким чином права іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов'язання за договором.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступити від такої правової позиції суд не вбачає.

Згідно із ч.2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Оскільки зобов'язання позивача ОСОБА_1 щодо майнової поруки за ТОВ «Магістраль Фулл» за договором кредитної лінії № 1010-02 від 07.10.2010 року перед відповідачем є припиненим, тому відсутні правові підстави для утримання під обтяженням чи обмеженням майна позивача переданого в іпотеку за посвідченим 28.10.2010 року приватним нотаріусом КМНО Побединською В.О. за реєстром № 2639, із подальшими змінами та доповненнями. Тобто, разом із припиненням іпотеки, суд фактично припиняє обтяження нерухомого майна іпотекою, так як правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Одночасно з державною реєстрацією відомостей про припинення іпотеки (припинення обтяження нерухомого майна іпотекою) підлягають державній реєстрації і відомості про зняття заборони відчуження, накладеної підчас посвідчення нотаріального договору.

Таким чином, ці дві вимоги (визнання договору іпотеки припиненим та скасування записів про обтяження) є взаємопов'язаними та такими що витікають одна від одної і не потребують встановленню додаткових зобов'язань для будь-якої із сторін чи третім особам.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст.11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 575, 593, 609 ЦК України, ст.ст.3,17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 34, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» про визнання договору іпотеки від 28 жовтня 2010 року реєстраційний № 2639 припиненим - задовольнити.

Визнати припиненою іпотеку нерухомого майна квартири АДРЕСА_2; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, оформлену укладеним між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» () та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) договором іпотеки від 28.10.2010 року, із подальшими змінами та доповненнями від 14.01.2011 року та від 01.03.2011року.

Скасувати записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) - № 8419798 (тип обтяження: заборона на нерухоме майно) та № 8419849 (тип обтяження: іпотека).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: О.Ф. Малинников