Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він перебував у трудових відносинах з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль». Зазначав, що у період з 25 травня 2009 року по 29 травня 2009 року йому не було виплачено заробітну плату. 16 липня 2009 року його було звільнено з роботи. З урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 1 372 грн 78 коп. та середній заробіток за час невиплати заробітної плати за період з 17 вересня 2009 року по 01 березня 2015 року в розмірі 370 977 грн 10 коп.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що відсутні будь-які правові підстави для нарахування ОСОБА_3 заробітної плати за вказаний період, оскільки судами встановлено, що він не працював у спірний період, не виконував трудових обов'язків, облік робочого часу не здійснювався. Згідно з розрахунком листа позивачу виплачені належні йому при звільненні грошові кошти.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко