АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Усика Г.І.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Міністерства юстиції України, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка, ОСОБА_4, і вона є її спадкоємцем за законом. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. 24 березня 2015 року позивачка звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею був пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначала, що строк для прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин, оскільки у період з вересня по грудень 2014 року вона перебувала у Російській Федерації на заробітках, а у період з 19 січня 2015 року по 6 березня 2015 року у її сина, ОСОБА_5, були серйозні проблеми із здоров'ям, а залишити сина вона не могла, оскільки з чоловіком вони розлучені та виховання сина лежить повністю на ній. Вказує на те, що про смерть тітки вона дізналася випадково у березні 2015 року.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на спадкове майно, що складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 тривалістю в один місяць, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Скаржник зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами у неї для прийняття спадщини; крім того, будь-яких підтверджень того, що позивач дійсно перебувала в указаний нею період на заробітках у Російській Федерації, в ході судового розгляду в суді першої інстанції останньою також не надано; також, на період догляду за сином, позивач могла надіслати заяву про прийняття спадщини поштою, як це передбачено п. 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7, батьками якої записані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а. с. 9).

У подальшому, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб, змінивши прізвище на ОСОБА_4.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_8, батьками якого записані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_1, батьками якої записані ОСОБА_12 та ОСОБА_9. (а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом пре смерть (а. с. 12).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 28 липня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 було укладено шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а. с. 7).

Згідно експертного висновку № 056/107-m від 6 квітня 2015 року, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, прізвища ОСОБА_8/ОСОБА_9 та ОСОБА_8/ОСОБА_9, рос. Нежинский/Нежинская попри орфографічні розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними (а. с. 10).

Таким чином, з огляду на викладене вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_8 та племінницею по лінії батька ОСОБА_1 (померлої ОСОБА_4.).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4, про що свідчить актовий запис про смерть № 13495 від 8 серпня 2014 року.

24 березня 2015 року позивач звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Цього ж дня, державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а. с. 11).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустила строк для прийняття спадщини, а тому визначив їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори тривалістю в один місяць, починаючи з часу набрання рішенням законної сили.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову справу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Наведена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), яка в силу статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов'язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Обґрунтовуючи поважність причин пропущення встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 посилалася на той факт, що їй не було відомо про смерть тітки ОСОБА_4, так як відповідач та інші родичі не повідомила її про це. Крім того, вона перебувала з вересня по грудень 2014 року у Російській Федерації, а повернувшись до України у зв'язку з хворобою свого сина ОСОБА_16 у період з 19 січня 2015 року по 6 березня 2015 року також не мала можливості приїхати до м. Києва.

Разом з тим, колегія суддів критично оцінює вищезазначені доводи позивача, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач дійсно перебувала в указаний нею період на заробітках у Російській Федерації в ході судового розгляду в суді першої інстанції останньою не було надано.

Крім того, згідно наданої позивачем довідки її син ОСОБА_16 хворів у період з 19 січня 2015 року по 6 березня 2015 року та під час лікування знаходився під постійним наглядом матері (а. с. 14).

Однак, вказана довідка також не є достатнім та переконливим доказом, який підтверджує неможливість позивача подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством шестимісячний строк з дня відкриття спадщини (тобто, у період з 2 серпня 2012 року і протягом наступних 6 місяців - до 2 лютого 2015 року).

За таких обставин суд першої інстанції помилково виходив із того, що позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення про задоволення позову.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1підлягають стягненню понесені ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 121 грн. 80 коп.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судовогозбору в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Судді: