Справа № 317/2966/13-ц
№/п 2/317/5/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 серпня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Гончаренко П.П.
при секретарі - Поповій О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту, суд -
Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту.
В своїй уточненій позовній заяві позивач зазначив, що 20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/17-39/1617-34 (Кредитний договір 1), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 19.03.2028 р. Кредитний договір-1 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку.
В забезпечення повернення кредитних коштів 20 березня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки.
Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 1 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору».
30 жовтня 2008 року між Банком та Позичальником укладено додаткову угоду № 014/17-39/1617-34/1 до кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20.03.2008р., відповідно до умов якої відсоткову ставку за користуванням кредиту було зменшено до 13,0 відсотків річних.
Після укладення Кредитного договору 1 та Договору іпотеки 1, ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США.
Відповідно до п. 7.1. статті 7 Кредитного договору 1 Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.
Впродовж дії Кредитного договору 1 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 1, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду.
25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. ОСОБА_4, укладено кредитний договір № 014/17-39/1629-34 (Кредитний договір 2), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 24.03.2028р. Кредитний договір 2 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку.
В забезпечення повернення кредитних коштів 25 березня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 2).
Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 2 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1629-34 від 25 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 2, а також виконати інші умови Кредитного договору 2 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору».
Після укладення Кредитного договору 2 та Договору іпотеки 2, ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 7.1. статті 7 Кредитного договору 2 Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.
Впродовж дії Кредитного договору 2 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 2, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду.
22 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та гр. ОСОБА_4, укладено кредитний договір № 014/17-39/1774-34 (Кредитний договір 3), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 43 760,0 дол. США із сплатою 13,50% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 21.07.2028р. Кредитний договір 3 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку.
В забезпечення повернення кредитних коштів 22 липня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 3).
Пунктом 1.1. Договору іпотеки 3 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1774-34 від 22 липня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 43 760,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 3, а також виконати інші умови Кредитного договору 3 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору».
Кредитним договором 3 обумовлено, що кредит наданий Банком, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України.
Після укладення Кредитного договору 3 та Договору іпотеки 3, ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в сумі 43 760,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 7.1. статті 7 Кредитного договору 3 Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.
Впродовж дії Кредитного договору 3 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 3, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість в сумі 52 613,50 дол. США, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимога отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду.
Таким чином, заборгованість Позичальника перед Позивачем по Кредитним договорам згідно розрахунку складає 860 093,86 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу НБУ становить 13 534 4568,39 гривень.
Пунктом 5.3. Договорів іпотеки обумовлено, що у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Після укладення договору іпотеки Відповідач 1 на земельній ділянці, що є предметами іпотеки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 збудував житловий будинок та на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 збудував капітальні споруди.
Натомість, Позивачу стало відомо, що новим власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 стала ОСОБА_5.
Особа до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором.
Таким чином, іпотека для нового набувача - ОСОБА_3 нерухомого майна житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 є дійсною, а отже ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог відповідно до укладеного договору іпотеки, незалежно від того, хто є власником предмета іпотеки на поточний момент.
Таким чином позивач вважає, що перехід права власності на предмет іпотеки до ОСОБА_3 не припинив того обтяження, яке було встановлене на користь банку у відповідності до умов іпотечного договору.
У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги та звернути стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту.
В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав на адресу суд заяву в якій уточнений позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, пояснень суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, пояснень суду не надала, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.
Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши і дослідивши докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В судовому засіданні встановлено, що дійсно 20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/17-39/1617-34 (Кредитний договір 1), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 19.03.2028 р. Кредитний договір-1 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку.
Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 1 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору».
30 жовтня 2008 року між Банком та Позичальником укладено додаткову угоду № 014/17-39/1617-34/1 до кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20.03.2008р., відповідно до умов якої відсоткову ставку за користуванням кредиту було зменшено до 13,0 відсотків річних.
Кредитним договором обумовлено, що кредит наданий Банком, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України.
Після укладення Кредитного договору 1 та Договору іпотеки 1, ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1., 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 7.1. статті 7 Кредитного договору 1 Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.
Впродовж дії Кредитного договору 1 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 1, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду.
25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. ОСОБА_4, укладено кредитний договір № 014/17-39/1629-34 (Кредитний договір 2), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 24.03.2028р. Кредитний договір 2 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку.
В забезпечення повернення кредитних коштів 25 березня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 2), предметом іпотеки в якому є: земельна ділянка, загальною площею 1 400 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка передана для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, і належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 272246, виданого 21 липня 2008 року відділом земельних ресурсів у Запорізькому районі Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу від 25 березня 2008 року ВКІ № 476571, зареєстрованого в реєстрі за № 841. Зазначеній вище земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2. Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами при підписанні договору іпотеки в сумі 192 233,30 (сто дев'яносто дві тисячі двісті триста три гривні 30 коп.) грн.
Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 2 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1629-34 від 25 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 2, а також виконати інші умови Кредитного договору 2 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору».
Кредитним договором 2 обумовлено, що кредит наданий Банком, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України.
Після укладення Кредитного договору 2 та Договору іпотеки 2, ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 7.1. статті 7 Кредитного договору 2 Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.
Впродовж дії Кредитного договору 2 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 2, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду.
22 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та гр. ОСОБА_4, укладено кредитний договір № 014/17-39/1774-34 (Кредитний договір 3), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 43 760,0 дол. США із сплатою 13,50% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 21.07.2028р. Кредитний договір 3 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку.
В забезпечення повернення кредитних коштів 22 липня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 3), предметом іпотеки в якому є:
2.земельна ділянка, загальною площею 1 400 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка передана для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, і належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 272246, виданого 21 липня 2008 року відділом земельних ресурсів у Запорізькому районі Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу від 25 березня 2008 року ВКІ № 476571, зареєстрованого в реєстрі за № 841. Зазначеній вище земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_2. Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами при підписанні договору іпотеки в сумі 722 119,00 (сімсот двадцять дві тисячі сто дев'ятнадцять гривень 00 коп.) грн..
Пунктом 1.1. Договору іпотеки 3 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1774-34 від 22 липня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 43 760,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 3, а також виконати інші умови Кредитного договору 3 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору».
Кредитним договором 3 обумовлено, що кредит наданий Банком, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України.
Після укладення Кредитного договору 3 та Договору іпотеки 3, ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в сумі 43 760,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 7.1. статті 7 Кредитного договору 3 Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів.
Впродовж дії Кредитного договору 3 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 3, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість в сумі 52 613,50 дол. США, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимога отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду.
Приписами ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В свою чергу, ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3.1.4. Договорів іпотеки обумовлено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим договором або за Кредитним договором Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки.
Право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, встановлених пунктом 5 цього договору, та вибір способу задоволення таких вимог належить Іпотекодавцю.
Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено правові наслідки порушення обов'язків Іпотекодавця, а саме: у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зазначені положення статей Закону України «Про іпотеку», також обумовлені статтями 589-590 Цивільного кодексу України.
Таким чином, заборгованість Позичальника перед Позивачем по Кредитним договорам згідно розрахунку складає 860 093,86 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу НБУ становить 13 534 4568,39 гривень, в тому числі:
Заборгованість за Кредитним договором 1 станом на 12.12.2014р.:
541 360,12 грн. - заборгованість по кредиту (34 458,05 дол. США);
346 561,10 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом (22 058,92 дол. США);
2 937 997,55 грн. - нарахована пеня за порушення умов кредитного договору.
Заборгованість за Кредитним договором 2 станом на 12.12.2014р.:
535 426,97 грн. - заборгованість по кредиту (34 080,40 дол. США);
341 958,49 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом (21 765,96 дол. США);
2 895 237,89 грн. - нарахована пеня за порушення умов кредитного договору.
Заборгованість за Кредитним договором 3 станом на 30.12.2014р.:
785 774,58 грн. - заборгованість по кредиту (49 831,74 дол. США);
551 817,62 грн. - нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом (34 994,81 дол. США);
4 598 322,07 грн. - нарахована пеня за порушення умов кредитного договору.
Пунктом 5.3. Договорів іпотеки обумовлено, що у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 9. Кредитних договорів обумовлено, що Банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно договору про задоволення вимог Іпотекодержателя … Оскільки, вимога Банку складається з заборгованості по кредиту, нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, то вирішити питання у безспірному порядку на підставі виконавчого напису не є можливим, а договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, між сторонами не укладався, тому підстав для переоформлення права власності на предмет іпотеки в Банку немає. Крім вище зазначеного, право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, встановлених статтею 5 Договору іпотеки належить Іпотекодержателю (положення розділу 5 Договорів іпотеки).
Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено правові наслідки порушення обов'язків Іпотекодавця, а саме: у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Зазначені положення статей Закону України «Про іпотеку», також обумовлені статтями 589-590 Цивільного кодексу України.
Після укладення договору іпотеки Відповідач 1 на земельній ділянці, що є предметами іпотеки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 збудував житловий будинок та на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 збудував капітальні споруди.
Згідно ст. 6 Закону України «Про іпотеку», об'єкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки.
Натомість, Позивачу стало відомо, що новим власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 стала ОСОБА_3.
Відповідно до п. 4.1.4. Договору іпотеки, Іпотекодавець не має права без письмової згоди Іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.
Відповідно до п. 6.2. Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавуем зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених цим Договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Статтею 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, Іпотекодержатель має право звернутись у будь-який час за захистом порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором.
Згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від Іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відомо не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором.
Ураховуючи викладене, правильно є позиція про те, що до нового власника майна, яке є предметом іпотеки, переходять усі права та обов'язки за іпотечним договором, оскільки відсутність державної реєстрації обмеження нерухомого майна іпотекою на дійсність іпотечного договору не впливає.
Таким чином, іпотека для нового набувача - ОСОБА_3 нерухомого майна житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 є дійсною, а отже ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог відповідно до укладеного договору іпотеки, незалежно від того, хто є власником предмета іпотеки на поточний момент.
Будь-яких обмежень або виключень, які б дозволяли звільнити особу, що придбала іпотечне майно від переведених на нього обов'язків іпотекодавця на підставі того, що при укладені договору купівлі-продажу вона не знала про наявність іпотечного обтяження, законом не передбачено.
Таким чином, перехід права власності на предмет іпотеки до ОСОБА_3 не припинив того обтяження, яке було встановлене на користь банку у відповідності до умов іпотечного договору.
Тобто за законодавством іпотеко держатель може пред'явити вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки до нового власника, який є добросовісним набувачем при повному збережені дійсності договору купівлі-продажу предмета іпотеки, тобто без попереднього визнання цього договору недійсним.
Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів.
Суд вважає за можливе і необхідне винести заочне рішення по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 11, 15, 32, 60, 107, 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, 526, 589, 590, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку», суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту - задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: П.П. Гончаренко