АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7807/15 Справа № 202/2844/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - - Глущенко Н.Г., Черненкової Л.А.,

за участю секретаря - Хлус Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства промислового спеціального зв'язку «Промспецзв'язок»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства промислового спеціального зв'язку «Промспецзв'язок» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення зайво сплачених сум заробітної плати,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначав, що відповідач працювала на посаді начальника технічного відділу адміністративно-управлінського апарату цього підприємства. В період з 30.09.2014 року по 19.12.2014 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності підприємства, за результатами якої складений акт від 26.12.2014 року № 05-19/04.

Так, перевіркою правильності нарахування та виплати доплат і надбавок до посадових окладів працівників підприємства встановлено, що відповідно до наказу від 03.08.2009 року № 27-к «Про запровадження суміщення посад», начальнику технічного відділу адміністративно-управлінського апарату ОСОБА_4 в період з 03.08.2009 року по 07.08.2012 року здійснювалася доплата за виконання додаткових обов'язків за вакантною посадою інженера електрозв'язку першої категорії адміністративно-управлінського апарату з доплатою 50% від посадового окладу в порядку суміщення професій, яка проведена із порушенням п. 15 «а» постанови ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад) від 04.12.1981 року № 1145, якою передбачено, що на керівників підприємств, установ і організацій, їх заступників і помічників, головних спеціалістів, керівників структурних підрозділів, відділів, цехів, служб і їх заступників не поширюється дія даної постанови, що призвело до зайвого нарахування ОСОБА_4 заробітної плати на загальну суму 19558,90 грн.

Із врахуванням цього, та посилаючись на положення на статті 1212 ЦК України, позивач просив вказані кошти, як безпідставно набуті, стягнути із ОСОБА_4

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Державного підприємства промислового спеціального зв'язку «Промспецзв'язок» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення зайво сплачених сум заробітної плати.

В апеляційній скарзі позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам у справі, та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач працювала на посаді начальника технічного відділу адміністративно-управлінського апарату Державного підприємства промислового спеціального зв'язку «Промспецзв'язок».

Згідно із наказом директора цього підприємства від 03.08.2009 року № 27-к «Про запровадження суміщення посад» у період із 3 серпня 2009 року до 7 серпня 2012 року ОСОБА_4 здійснювалася доплата 50% від посадового окладу у зв'язку з виконанням додаткових обов'язків за вакантною посадою інженера електрозв'язку першої категорії адміністративно-управлінського апарату.

Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства промислового спеціального зв'язку «Промспецзв'язок» № 05-19/04 від 26.12.2014 року, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області, доплата 50 % від посадового окладу в порядку суміщення професій за виконання додаткових обов'язків за вакантною посадою інженера електрозв'язку першої категорії адміністративно-управлінського апарату начальнику технічного відділу адміністративно-управлінського апарату ОСОБА_4 у період із серпня 2009 року по серпень 2012 року здійснена із порушенням п. 15 «а» постанови ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад) від 04.12.1981 року № 1145, якою передбачено, що на керівників підприємств, установ і організацій, їх заступників і помічників, головних спеціалістів, керівників структурних підрозділів, відділів, цехів, служб і їх заступників не поширюється дія даної постанови, що призвело до зайвого нарахування ОСОБА_4 заробітної плати на загальну суму 19558,90 грн.

Згідно зі статтею 127 КЗпП України повернення підприємству зайво виплачених коштів можливо для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування, при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136 КЗпП України).

Також стаття 1212 ЦК України зобов'язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

При цьому стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що нормами закону не передбачено повернення працівником підприємству зайво виплачених коштів, крім випадків, визначених статтями 127 КЗпП України та 1215 ЦК України.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що до складу заробітної плати входять, зокрема, доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Врахувавши те, що нарахована та виплачена ОСОБА_4 доплата за суміщення професій є складовою частиною заробітної плати, така доплата їй здійснена підприємством добровільно, на підставі відповідного наказу керівника, не була пов'язана із рахунковою помилкою або недобросовісністю відповідача, як набувача цих коштів, а тому відсутні підстави для повернення цих коштів відповідачем, як безпідставно набутих.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що актом ревізії встановлено факт незаконного нарахування заробітної плати за суміщення професій.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що до складу заробітної плати входять, зокрема, доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Статтею 127 КЗпП України встановлені обмеження відрахувань із заробітної плати. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування, при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136 КЗпП України).

Отже, зазначені у акті ревізії від 26.12.2014 року порушення, не передбачені ст.127 КЗпП України як підстава відрахування із зарплати.

Також стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що нарахована та виплачена ОСОБА_4 доплата за суміщення професій є складовою частиною заробітної плати, така доплата їй здійснена підприємством добровільно, на підставі відповідного наказу керівника, не була пов'язана із рахунковою помилкою або недобросовісністю відповідача, як набувача цих коштів, а тому відсутні підстави для повернення цих коштів відповідачем, як безпідставно набутих.

Також не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду доводи скарги про те, що до справи не були залучені представники Державної фінансової інспекції, які б могли надати докази необхідності стягнення із відповідача безпідставно набутих коштів.

Відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України обов'язок доказування та надання доказів покладено на сторони, а не інших осіб.

Крім того, чинним цивільно - процесуальним законодавством не передбачено обов'язків суду залучати представників будь-яких органів до участі у справі.

Інші доводи у апеляційній скарзі відсутні.

Із врахуванням встановлених обставин у справі та наданих доказів, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства промислового спеціального зв'язку «Промспецзв'язок» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: