АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7981/15 Справа № 208/8493/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дячков С. В. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Григорченка Е.І.,

при секретарі - Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Компанія з управління житлом», департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 Царичанського району Дніпропетровської області, належний ОСОБА_3 (а.с.10).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу (а.с.12-15).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" звернуто увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а згідно із п.7 цієї ж постанови ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 у м. Дніпродзержинську, а суд, належним чином не мотивуючи своє рішення, наклав арешт на будинок АДРЕСА_1 Царичанського району Дніпропетровської області.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала про забезпечення позову підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з передачею на новий розгляд до суду 1 інстанції. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам. Зазначене свідчить про те, що позивач повинен обґрунтувати необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову як накладення арешту.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

СУДДІ: