Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути на свою користь з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2007 року у розмірі 14 667,15 доларів США, що еквівалентно 164 858 грн 72 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 2 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») відступило йому право вимоги за кредитним договором, укладеним 28 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_3, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 120 доларів США строком до 23 липня 2010 року. Додатковим договором до кредитного договору від 28 грудня 2007 року було продовжено його дію до 28 грудня 2013 року. В рахунок виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 16 жовтня 2009 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого остання несе солідарну відповідальність з позичальником за виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором усім належним їй майном та грошовими коштами. Вказував, що відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконують і станом на 30 квітня 2014 року відповідачами заборгованість не сплачена.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2007 року у розмірі 14 667,15 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 30 квітня 2014 року становить 164 858 грн 72 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 05 березня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2007 року у розмірі 44 590 грн 70 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Волинської області від 05 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки, як встановив суд, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконали належним чином взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, що призвело до утворення заборгованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко