РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/6596/15-ц

Пров. №2/668/1892/15

20.08.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона

у складі: головуючого судді - Гонтар Д.О.

при секретарі - Остапенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Агромир-СТ", треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агромир-СТ» про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.11.2013 року між нею та відповідачем укладено договір поворотної фінансової допомоги, в рамках якого відповідач протягом листопада 2013 - вересня 2014 року отримав від позивачки 607993,78 грн. поворотної фінансової допомоги. У жовтні 2014 року , у відповідності до пунктів 2.4, 7.1 договору від 22.11.2013 року позивачка звернулась до ТОВ "Агромир-СТ" з вимогою повернути позивачеві кошти до 01 листопада 2014 року. Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення коштів, на теперішній час заборгованість ним не погашена, позивач просила суд стягнути з ТОВ "Агромир-СТ" на її користь 882668,67 грн. у тому числі 875068,75 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 7599,92 грн. - 3% річних та судові витрати.

Ухвалою Суворовського районного суду залучено до участі у справі у якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Представники третіх осіб проти задоволення позовних вимог заперечували.

Заслухавши пояснень сторін та їх представників, свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до копії договору від 22.11.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Агромир-СТ, укладено договір поворотної фінансової допомоги, в рамках якого відповідач протягом листопада 2013 - вересня 2014 року отримав від позивачки 607993,78 грн. поворотної фінансової допомоги, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалх справи.

У жовтні 2014 року , у відповідності до пунктів 2.4, 7.1 договору від 22.11.2013 року позивачка звернулась до ТОВ "Агромир-СТ" з вимогою повернути позивачеві кошти до 01 листопада 2014 року.

В судовому засіданні сторонами не заперечувалося, надходження коштів до ТОВ "Агромир-СТ" в обумовленому розмірі, а саме: 607993,78 грн. (шістсот сім тисяч дев'ятсот дев'яносто три грн. 78 копійок), що також вбачається з акту звірки між сторонами станом на 25.10.2014 р.

Вказані кошти підприємством позивачу не поверталися на момент розгляду справи, що також не заперечувалося сторонами.

Крім того, перерахунок коштів на виконання договору №1 про надання поворотної фінансової допомоги підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів про внесення готівки, з вказівкою призначення платежу - внесення фінансової допомоги зг-но договору №1 від 22.11.2013 року, копії яких долучені до матеріалів справи, оригінали досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до правової позиції викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання відповідач має сплатити позивачу суму інфляційних втрат та три відсотки річних, сума яких не заперечувалась сторонами по справі.

Враховуючи характер і суть правовідносин, що склалися між сторонами, як це вбачається із наведених вище і встановлених судом обставин, і зважаючи на те, що за обставинами справи при укладенні договору позики були дотримані вимоги закону, щодо укладання правочину, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів про внесення готівки, тобто належними письмовими доказами, у відповідності до ч 2 ст ст.1047 ЦК України, та враховуючи, що відповідач прийняв кошти в обумовленому розмірі, що не заперечувалося сторонами.

Відповідно підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості в розмірі 882668,67 грн. у т.ч. 875068,75 грн. - сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 7599,92 грн. - 3 % річних за період з 01.11.2014 року по 01.05.2015 року.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно стягненню підлягає на користь позивача судовий збір в розмірі 3654 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Агромир-СТ", треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ТОВ "Агромир-СТ" на користь ОСОБА_1, заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 882668,67грн. (вісімсот вісімдесят дві тисячі шістсот шістдесят вісім гривень шістдесят сім шість копійок).

Стягнути з ТОВ "Агромир-СТ" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3654грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_4