АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4445/15 Справа № 204/6327/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенкової М.А., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 17 січня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПАТ «Держаний ощадний банк України» звернулось до ОСОБА_2 з позовом про стягнення з нього як поручителя 616 817грн.04коп. заборгованості за кредитним договором з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат з посиланням на неналежне виконання умов останнього боржником ОСОБА_3

Заочним рішенням Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровськ від 17.01.2014р. позовні вимоги банку задоволено, на його користь на погашення кредитної заборгованості станом на 21.08.2013р. з ОСОБА_2 стягнуто 616 817грн.04коп., з яких 395 128грн.21коп. заборгованості за кредитом, 13357грн.12коп. заборгованості по відсоткам, 59810грн.78коп. пені, 12909грн.31коп. 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків, 3 247грн.63коп. - 3% річних за несвоєчасне повернення основного боргу, 11909грн.07коп. інфляції за несвоєчасну виплату відсотків, 3454грн.92коп. інфляції за несвоєчасну виплату основного боргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане заочне судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону та припинення поруки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Задовольняючи позовні вимоги банку про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 у відсутність останнього, суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

12.05.2006р. між ВАТ «Держаний ощадний банк України» (ПАТ «Держаний ощадний банк України») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №784/1, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 250000грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом та зі сплатою його не пізніше 11.05.2011р. (а.с.14-20,41-57). 12.05.2006р. між ВАТ «Держаний ощадний банк України» (ПАТ «Держаний ощадний банк України»), ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами якого останній як поручитель зобовязався відповідати перед кредитором солідарно за повне та своєчасне виконання зобовязань боржника за ОСОБА_4 кредитним договором №784/1. У п.3.2. зазначено, що поручитель залишається зобовязаним перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані у повному обсязі. Розділом 4 договору поруки передбачено підстави її припинення. Зокрема, у п.4.1. зазначено про те, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, а у п.4.5. про те, що сторони домовились про збільшення строку предявлення вимоги до поручителя до 3 років (а.с.21-24, 41-57).

27.08.2007р. між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно укладено додаткову угоду про збільшення розміру суми кредиту до 403 830грн. зі сплатою 16,5% річних за користування ним та додатковий договір до договору поруки (а.с.28-36).

За відомостями банку станом на 21.08.2013р. заборгованість ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором складала суму у розмірі 395 128грн.21коп. заборгованості за кредитом, 130357грн.12коп. заборгованості по відсоткам та 59 810грн.78коп. пені (а.с.8). Надано банком додатково і розрахунок сум пені, інфляційних втрат та 3% річних на вказану дату (а.с.9-12).

Розглядаючи позовні вимоги банку у відсутність відповідача ОСОБА_2 у заочному порядку, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про його виклик у газеті «Вісті Придніпровя» від 14.01.2014р. (а.с.90). Відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі передбачено лише того відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Однак за наявними у матеріалах справи відомостями зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 суду було відомим (а.с.63). У звязку з цим передбачених законом підстав для його виклику через оголошення у пресі не малось. Не містять матеріали справи і підтвердження тому, що ОСОБА_2 направлялися та були вручені судові повістки відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України. а сам він факт його повідомлення заперечував. Зазначені обставини свідчать про те, що розгляд справи у заочному порядку відбувся за відсутності повідомлення відповідача належним чином про дату та час цього розгляду.

Розглянувши у відсутність відповідача справу, суд першої інстанції не у повному обсязі зясував обставини, які мали істотне значення для її вирішення та про які ОСОБА_2 зазначав у заяві про перегляд заочного судового рішення.

Так, 5.09.2009р. ВАТ «Держаний ощадний банк України» направило боржнику ОСОБА_4 та поручителю ОСОБА_2 повідомлення про відкликання кредиту у звязку з існуючою заборгованістю. У вказаному повідомленні зазначалось, що заборгованість загальною сумою 421198грн.79коп. має бути сплачена протягом 30 календарних днів з дня надіслання вказаної претензії (а.с.172-174).

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків та пені, банк відповідно до положень ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, раніше передбачений датою 11.05.2011р. У звязку з цим саме після спливу визначеного банком нового строку виконання зобовязання, почався перебіг строку, у межах якого він мав предявити позов до поручителя. Однак після спливу 30 календарних днів з дня надіслання вказаної претензії банк звернувся до поручителя ОСОБА_2 з позовом лише 30.08.2013р. Тобто, фактично банком пропущено як передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк, так і трирічний строк, визначений у договорі поруки для предявлення вимоги до поручителя, внаслідок чого порука ОСОБА_2 фактично припинилась.

Крім того, згідно укладеного 5.12.2014р. договору купівлі-продажу ПАТ «Держаний ощадний банк України» у рахунок погашення кредитних зобовязань ОСОБА_4 за договором №78/1 від 12.05.2006р. виступило продавцем іпотечної квартири АДРЕСА_1, належної іпотекодавцю ОСОБА_5 з ціною продажу 530 000грн. (а.с.108,109). 5.06.2015р. до апеляційного суду надійшла заява представника ПАТ «Держаний ощадний банк України», у якій повідомлено з наданням відповідної довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором №78/1 від 12.05.2006р., укладеним з ОСОБА_4

Враховуючи зазначені обставини про відсутність заборгованості за кредитним договором та про припинення поруки ОСОБА_2, підстав для задоволення предявлених до нього позовних вимог банку згідно ст.ст.553,559,1048,1054 ЦК України не вбачається.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 17 січня 2014 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_6

ОСОБА_7