Провадження № 2/431/1287/2015
Справа № 431/2155/15-ц
24 липня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області
у складі головуючого судді Форощука О.В.,
при секретарі Мозуль І.О.,
за участі позивача не зявилася,
відповідача не зявився,
представника третьої особи не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.
В обґрунтування свого позову позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 має неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення шлюбних відносин вони між собою не спілкуються. За останньою інформацією, яка є у неї, з серпня 2010 року відповідач мешкає у м. Красний Луч Луганської області. За взаємною згодою між батьками, їх донька залишилася мешкати з нею. На даний час вона мешкає разом з донькою за місцем своєї реєстрації: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. 9 Травня, 28/4. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, достатньої матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За кордоном, а саме на території Російської Федерації постійно мешкають та працюють її рідні, які постійно запрошують її з донькою на відпочинок та оздоровлення. Крім того, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд їх доньки за кордон для відпочинку та оздоровлення. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька доньки шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.
Просила суд визнати відмову ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безпідставною; надати дозвіл на неодноразові виїзди неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя у супроводі матері дитини ОСОБА_1 без згоди її батька ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття; надати дозвіл ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати необхідні проїзні документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, в своїй заяві просить суд розглянути справу без її участі. Свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області у судове засідання не зявився, у своїй письмовій заяві не заперечує проти задоволення позову та розглянути справу без його участі.
На підставі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
24.07.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Шлюб розірвано рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 13.08.2010 року, що підтверджується копією рішення суду.
Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, 21 грудня 2007 року року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження, де в графі мати вказана ОСОБА_1, а в графі батько вказаний ОСОБА_2.
Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом також встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, для сприяня створення нормальних умов для життя та розвитку дитини.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Проїзний документ дитині видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки, або до досягнення нею 18-річного віку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що враховуючи насамперед інтереси дитини, зокрема її вік, необхідність у належному відпочинку та оздоровленні, а також те, що батьки неповнолітньої ОСОБА_3 Євгенінвни не проживають разом, батько ОСОБА_2 не цікавиться та не приймає участі у вихованні доньки і вчиняє перешкоди у тимчасовому виїзді дитини за кордон, доцільно надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 за кордон у супроводі матері ОСОБА_1, а також на виготовлення для цього проїзного документа дитини, без згоди батька, що повністю відповідатиме інтересам дитини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 150 СК України, ст. 313 ЦК України, п.п. 2-4 п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду із України та вїзду в Україну громадян України», ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», п. 2 ст. 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-225, 294 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради у Луганській області, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити у повному обсязі.
Визнати відмову ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безпідставною.
Надати дозвіл дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна разом з її матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, до досягнення дитиною повноліття.
Надати дозвіл ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати необхідні проїзні документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.В. Форощук