АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9622/15 Справа № 208/9219/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

08 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Експрес-Банк" на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Експрес-Банк" про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07.05.2013 р. між ним та відповідачем укладено договір №60393-10.02/1430/0210 банківського строкового вкладу (депозиту) «класичний», згідно якого позивач розмістив на своєму рахунку в установі відповідача 27200,00 грн. з виплатою відсотків у розмірі 18,5% річних; умовами договору передбачено також дату повернення владу - 07 травня 2014 року. Після закінчення строку дії вказаного договору позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення банківського вкладу, але йому було повернуто лише 15200,00 грн., в поверненні 12000,00 грн. було відмовлено. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь невиплачену суму вкладу у розмірі 12000,0 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягнуто з ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» на користь ОСОБА_6 суму банківського вкладу в розмірі 12000,0 грн.; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,2 грн. Додатковим рішенням цього ж суду від 09 жовтня 2015 року стягнуто з ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» на користь ОСОБА_6 витрати, повязані із проведенням судової експертизи у розмірі 2850,48 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк», посилаючись не неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення районного суду від 24 вересня 2015 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду від 24 вересня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 07.05.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір №60393-10.02/1430/0210 строкового банківського вкладу (депозиту) «класичний», за яким позивач розмістив в установі відповідача на 12 місяців (по 06.05.2014 р.) строковий вклад у розмірі 27200,00 грн. зі щомісячною виплатою відповідачем відсотків у розмірі 18,5% річних. Дані факти підтверджуються копією відповідного договору (а.с. 4), виписками по рахунку позивача від 07.05.2013р. (а.с.5) та від 31.03.2015р. (а.с.32), які належним чином завірені банком та не оспорюються його представником у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

По закінченню строку дії вищевказаного договору банком було повернуто позивачу вклад у розмірі 15200,00 грн. Решта вкладу 12000,0 грн. позивачу банком не виплачувалась, що визнано представником банку у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

На а.с. 24 наявні копії двох меморіальних ордерів за №3 та №4 від 07.05.2014 р., згідно яких платник ОСОБА_6 поповнив, відповідно, рахунок ОСОБА_7 на 2000,0 грн. та рахунок ОСОБА_8 також на 2000,0 грн.

Колегія приймає до уваги доводи позивача про нездійснення ним вказаних вище операцій, відсутність його підписів на вказаних меморіальних ордерах та відсутність стосунків з ОСОБА_7 і ОСОБА_8; банком не надані суду будь-які докази на підтвердження волевиявлення позивача на здійснення поповнень рахунків зазначених осіб за меморіальними ордерами за №3 та №4 від 07.05.2014 р.

На а.с. 36 знаходиться копія заяви позивача на видачу готівки №16881, згідно якої 23.12.2013 р. позивачу було видано банком готівку у сумі 8000,00 грн. (а.с.36).

Згідно висновку №2368-15 судової почеркознавчої експертизи, що була проведена у даній справі Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис в графі «підпис отримувача» в заяві на видачу готівки (8000,00 грн.) №16881 від 23.12.2013р. - виконаний не позивачем ОСОБА_6, а іншою особою (а.с. 67 74).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до положень ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Згідно ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» N 2121-III від 07.12.2000р., вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку, що банком не доведено факт повернення позивачу, за закінченням строку депозитного договору, суми вкладу у розмірі 12000,0 грн. та ухвалив законне рішення про задоволення позову.

Колегія наголошує, що додаткове Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2015 року не оскаржене, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Експрес-Банк" відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді