Номер провадження: 22-ц/785/9780/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_4», третя особа: ОСОБА_5, про захист прав споживачів та розірвання договору, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014р. публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_4» (далі - ПАТ «Креді ОСОБА_4») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 27.08.2008р. між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_4» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №5/175-А, відповідно до умов якого банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 13 118,67 доларів США зі сплатою 13,20% річних на строк до 26.08.2012р.

Того ж дня з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_4» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, згідно з яким поручитель ОСОБА_5 зобовязалася перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за вказаним кредитним договором.

Банк належним чином виконав свої зобовязання за договором, надавши ОСОБА_2 кредит у сумі 13 118,67 доларів США.

Проте, в обумовлені кредитним договором строки ОСОБА_2 своїх зобовязань по

поверненню кредиту не виконує і станом на 10.04.2015р. має заборгованість у сумі 14 528, 49 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 340 480,54грн., та складається з: 7 025,73 доларів США, що еквівалентно 164 650,58грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 4 297,52 доларів США, що еквівалентно 100 713,97 грн. - прострочені відсотки; 25,76 доларів США, що еквівалентно 603,70 грн. - нараховані (строкові) відсотки по кредитному договору за період з 01.04.2015р. по 10.04.2015р.; 3 179, 48 доларів США, що еквівалентно 74 512,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, а також просив суд стягнути з відповідачів судовий збір.

З цих підстав позивач просив стягнути з відповідачів солідарно зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

У квітні 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Креді ОСОБА_4», третя особа - ОСОБА_5 про захист прав споживачів та розірвання договору, в якій просить суд визнати недійсними п.п. 5.1, 5.2, 5.3 кредитного договору №5/175-А від 27.08.2008р. у зв'язку з їх несправедливістю та істотним дисбалансом договірних прав, а також розірвати кредитний договір №5/175-А від 27.08.2008р. з дати ухвалення рішення по справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилався на те, що 27.08.2008р. між ним та AT «Індустріально - експортний банк» в особі п'ятого відділення філії «Одеська дирекція» AT «Індекс-Банк» було підписано кредитний договір, однак зазначений договір містить умови, що суперечать діючому законодавству України, на підставі яких 10.04. 2015р. були порушені його законні права та інтереси, а також норми Закону України «Про захист прав споживачів», а саме ПАТ «Креді ОСОБА_4» розрахував пеню за договором за період з 10.04.2014р. по 31.03.2015р. на підставі умов договору про відповідальність сторін.

ОСОБА_2 зазначає, що відповідальність сторін передбачена розділом 5 кредитного договору, який має назву «відповідальність сторін», в цьому розділі містяться три пункти, які передбачають лише його відповідальність за невиконання, або неналежне виконання умов договору, однак не містить жодного пункту щодо відповідальності банку.

Позивач вважає, що відсутність відповідальності банку в зазначеному договорі та наявність відповідальності лише у споживача є істотним дисбалансом договірних прав та обов'язків на шкоду споживача та порушенням принципу рівності сторін договору, учасником якого є споживач в розумінні ч.2 ст. 18 та ч. 4 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що умови договору є несправедливими, у позивача відсутні права щодо притягнення до відповідальності відповідача - ПАТ «Креді ОСОБА_4» за невиконання чи неналежне виконання їм умов договору, що й сталося.

Відтак, позивач зазначає, що відповідно до умов п. 2.2. кредитного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з рахунку, зазначеного в п.3.1.1. цього договору на поточний рахунок позичальника, однак з рахунку №6501 на його поточний рахунок кошти не надходили, отже момент (день) надання кредиту до теперішнього часу не настав.

Окрім того, позивач вказує, що відповідно до умов п.2.1 кредитного договору, якщо кредит надається позичальнику в іноземній валюті, то повинна була бути виконана дія щодо отримання кредиту в готівковій формі шляхом зняття грошових коштів з поточного рахунку через касу банку, однак до теперішнього часу він готівкові кошти з поточного рахунку не отримував, підтвердженням чого є відсутність єдиного належного документа який мав би підтвердити зазначений факт, відповідно до норм Національного Банку України, а саме: заява на видачу готівки.

Таким чином, позивач зазначає, що кредитний договір до теперішнього часу не виконаний банком на умовах, встановлених договором, а саме: кредитні кошти не переведені з рахунку №6501 на його поточний рахунок, та він не отримав готівкову іноземну валюту в касі банку.

Також позивач вказує на те, що у зв'язку з ненаданням кредиту у відповідності з умовами кредитного договору, він скористався своїм правом передбаченим ч.2 ст. 1056 ЦК України, відмовитись від виконання свого обов'язку в повному обсязі, оскільки кредит до теперішнього часу не наданий за умовами договору та в розмірі, що встановлений цим договором, що підтверджується заявою про відмову від кредиту від 14.05.2012р., однак всупереч цьому, банк продовжує нараховувати проценти та пеню, у зв'язку з чим порушує його права.

З урахуванням викладеного, з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 203, 215, 610, 611, 629, 651, 1054, 1056 ЦК України, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними пунктів договорів та розірвання кредитного договору.

Справу розглянуто у відсутності учасників процесу, які просили суд вирішити справу без їх участі.

У судових засіданнях від 03.11.2014р. та від 05.05.2015р. ОСОБА_2 подав до суду заяви про застосування до вимог банку строків позовної давності.

Рішенням суду від 18.09.2015р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2

на користь ПАТ «Креді ОСОБА_4» загальну суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 12 498,82 доларів США, що в еквіваленто по курсу НБУ- 292 911,04 грн., яка складається з: 5 450, 05 доларів США, що еквівалентно 127 721,92 грн. - заборгованість за кредитом; 3 843,53 доларів США, що еквівалентно 90 073,13 грн. - прострочені відсотки; 25,76 доларів США, що еквівалентно 603,70 грн. - нараховані (строкові) відсотки по кредитному договору; 3 179,48 доларів США, що еквівалентно 74 512,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та 2 929,11 грн. - судовий збір, в решті позову відмовлено.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ «Креді ОСОБА_4», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживачів та розірвання договору - відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргуПАТ «Креді ОСОБА_4», вважаючи заочне рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін.

Рішення суду щодо ОСОБА_5 не оскаржене.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2В, представника ПАТ «Креді ОСОБА_4», дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом установлено, що 27.08.2008р. між АТ «Індустріально - експортний банк» та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №5/175-А, за умовами якого, банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 13 118,67 доларів США. Строк користування кредитом з 27.08.2008р. до 26.08.2012р. включно. Позичальник повертає кредит банку щомісячно до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором. Кредит надається позичальнику на купівлю автомобіля марки Geely MK Impress для особистих потреб. За користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду за користування кредитом щомісячно, в розмірі 13,20% річних у валюті кредиту, починаючи з дня списання коштів з рахунку позичальника, зазначеного в п. 3.1.1 цього договору до моменту повного погашення заборгованості за цим договором.

Відповідно до п. 2.1 кредитного надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок продавця №8200 в АКІБ «УкрСиббанк», м. Одеси, МФО351005, .

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору банк зобов'язаний, зокрема, з метою обслуговування кредиту відкрити позичальнику рахунок №6501 в АТ «ІНДЕКС-БАНК», МФО 388335 і надати кредит в межах суми та в порядку, визначених цим договором, за умови виконання позичальником своїх зобов'язань відповідно до п.п. 1.3., 3.3.1, 3.3.3 цього договору.

П.п. 3.3.2, 3.3.7 зазначеного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний, зокрема, погашати суму кредиту (частину кредиту) на рахунок, зазначений в п. 3.1.1 цього договору, в терміни згідно умов цього договору та сплачувати банку нараховані проценти в розмірі, зазначеному у п. 1.4.1 цього договору, у терміни, зазначені в п. 2.4 цього договору. Сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному п. 2.4 цього договору. Повернути в повному обсязі кредит, сплатити нараховані проценти за фактичний час його використання, можливі штрафні санкції, в порядку та у випадках, визначених цим договором.

Згідно п.п. 5.2, 5.3 кредитного договору у разі прострочення позичальником сплати процентів у терміни, визначені п. 2.4 цього договору, а також прострочення повернення кредиту у терміни, визначені п. 1.1, пп.пп. 2.7.3, 3.2.3., 3.2.5, 3.2.6, п. 6.5 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня (пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати). У разі порушення позичальником без поважних причин, вимог пп.пп. 3.3.2-3.3.5, 3.3.7-3.3.12 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 1 відсоток від суми кредиту, визначеної п. 1.1 цього договору, за кожний випадок порушення (штраф сплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату сплати).

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 27.08.2008р. між АТ «Індустріально - експортний банк» та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору №5/175-А від 27.08.2008р., за умови якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 13 118,67 доларів США, а позичальник зобов'язується перед банком повернути кредитні кошти, шляхом щомісячної сплати суми кредиту згідно графіку погашення суми кредиту до кредитного договору та щомісячної сплати процентів за користування кредитом в розмірі 13,2% річних, а також штрафів та пені, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором. Строк виконання зобов'язань за кредитним договором - не пізніше 26.08.2012р.

Відповідно до п.п. 2.1, 3.1 договору поруки сторони цього договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором. Сторони цього договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

П. 3.2 договору поруки передбачено, що про виникнення заборгованості позичальника банк повідомляє поручителя письмово.

Рішенням загальних зборів акціонерів банку від 07.08.2009р., у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про акціонерні товариства» та приведенням діяльності акціонерних товариств у відповідності до вимог цього Закону, банк змінив своє найменування з Акціонерного товариства «Індустріально - експортний банк» на Публічне акціонерне товариство «Індустріально - експортний банк». Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів банку від 20.01.2011р. банк змінив своє найменування з Публічного акціонерного товариства «Індустріально - експортний банк» на Публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_4».

Враховуючи порушення відповідачем строків повернення кредиту, 17.03.2011р. ПАТ «Індекс Банк» звернулось до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 з вимогою №13206-1348 негайно в 30-ти денний термін, достроково погасити заборгованість по кредиту та пені, які були надіслані на адресу відповідачів та отримані ними 22.03.2011р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи.

Відсутність відповіді на надіслані вимоги, а також невиконання відповідачами своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ «Креді ОСОБА_4» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За правилами ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З урахуванням того, що досудові вимоги були направлені на адресу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 17.03.2011р., досудова вимога отримана відповідачкою ОСОБА_5 22.03.2011р., а позовна заява до суду ПАТ «Креді ОСОБА_4» подана тільки 09.04.2014р., суд визнав, що позивачем ПАТ «Креді ОСОБА_4» пропущено передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк позову до відповідачки - ОСОБА_5, а тому, в силу наведених правових положень, відповідний договір поруки суд визнав припиненим 22.03.2012р., та що позовні вимоги ПАТ «Креді ОСОБА_4» до поручителя - ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

До правовідносин, які виникли між сторонами застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору №5/175-А від 27.08.2008р. у разі прострочення позичальником сплати процентів у терміни, визначені п. 2.4 цього договору, а також прострочення повернення кредиту у терміни, визначені п. 1.1, пп.пп. 2.7.3, 3.2.3., 3.2.5, 3.2.6, п. 6.5 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня (пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на дату сплати).

Згідно розрахунку позивача заборгованость за вказаним кредитним договором станом на 10.04.2015р. складає 14 528, 49 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 340 480,54грн., з яких: 7 025,73 доларів США, що еквівалентно - 164 650,58грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 4 297,52 доларів США, що еквівалентно - 100 713,97грн. - прострочені відсотки; 25,76 доларів США, що еквівалентно - 603,70 грн. - нараховані (строкові) відсотки по кредитному договору за період з 01.04.2015р. по 10.04.2015р.; 3 179, 48 доларів США, що еквівалентно - 74 512,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків.

ОСОБА_6 19 ЦК України, що регулюють позовну давність, вказують, зокрема, на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.2 ст. 261).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст. 267).

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Приймаючи до уваги, що позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, суд зазначає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік.

В матеріалах справи наявні письмові заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

З деталізованого розрахунку заборгованості по кредиту станом на 10.04.2015р. вбачається, що видача кредиту була здійснена позивачем 27.08.2008р., останній платіж по погашенню кредиту було здійснено відповідачем 13.09.2010р., за період з 15.08.2010р. по 15.09.2010р., наступний період погашення кредиту з 15.09.2010р. по 15.10.2010р., однак у зазначений період погашення кредиту здійснено не було, у зв'язку з чим, перебіг позовної давності починається з 15.10.2010р., тобто з кінцевої дати, коли наступний платіж по погашенню кредиту повинен був бути здійснений ОСОБА_2

Суд першої інстанції визнав, що з позовною заявою ПАТ «Креді ОСОБА_4» звернулося до Київського районного суду м. Одеси лише 09.04.2014р. про що свідчить штамп канцелярії на позовній заяві (вх. суду №13673/14) (а.с. 2).

Суд першої інстанції зазначив, що про порушення своїх прав позивач дізнався 15.10.2010р., а з позовом до суду звернувся лише 09.04.2014р., отже строк позовної давності за вимогами про стягнення простроченої заборгованості за кредитом за період з 18.10.2010р. по 08.04.2011р. включно - пропущено.

Щодо вимог про стягнення прострочених відсотків за період з 18.10.2010р. по 31.03.2015р., судом встановлено, що відповідач сплачував відсотки починаючи з 02.10.2008р. по 13.09.2010р., останній платіж у сумі 113,21долар США було здійснено відповідачем 13.09.2010р.

Починаючи з 27.09.2010р. проценти не сплачувались, у зв'язку з чим, про порушення своїх прав позивач дізнався 27.09.2010р., тобто з кінцевої дати коли наступний платіж по погашенню відсотків повинен був бути здійснений ОСОБА_2

Однак і за цією вимогою за період з 18.10.2010р. по 08.04.201р. включно також пропущено строк звернення до суду, оскільки строк перебігу позовної давності почався з 27.09.2010р., а з позовом до суду ПАТ «Креді ОСОБА_4» звернулося до лише 09.04.2014р., а тому позовні вимоги про стягнення прострочених відсотків за період з 18.10.2010р. по 08.04.2011р. включно задоволенню не підлягають.

Судом установлено, що у 2011р. ПАТ «Креді ОСОБА_4» надсилав на адресу відповідача - ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення заборгованості, що також свідчить про те, що позивачу було відомо про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором ще у 2011р.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 26.05.2011р. ПАТ «Креді ОСОБА_4» вже звертався до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, однак ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2012р. вказану позовну заяву було залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, а відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ПАТ «Креді ОСОБА_4» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідача - ОСОБА_2 на користь ПАТ «Креді ОСОБА_4» судом правильно стягнуто прострочену заборгованість за кредитом за період з 09.04.2011р. по 28.05.2012р. у розмірі 5 450,05 доларів США, що еквівалентно - 127 721,92грн.; прострочені відсотки за період з 09.04.2011р. по 31.03.2015р. у розмірі 3 843,53 доларів США, що еквівалентно - 90 073,13 грн.; нараховані (строкові) відсотки по кредитному договору за період з 01.04.2015р. по 10.04.2015р. у розмірі 25,76 доларів США, що еквівалентно - 603,70 грн., та пеню за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за період з 10.04.2014. по 10.04.2015р. у розмірі 3 179,48 доларів США, що еквівалентно - 74 512,29грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Креді ОСОБА_4», третя особа ОСОБА_5 про захист прав споживачів та розірвання договору, з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні суду.

Як вже зазначалося раніше, 27.08.2008р. між АТ «Індустріально - експортний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №5/175-А, за умовами якого, банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 13 118,67 доларів США. Строк користування кредитом з 27.08.2008р. до 26.08.2012р. включно. Кредит надається позичальнику на купівлю автомобіля марки Geely MK Impressдля особистих потреб.

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 кредитного договору надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, з подальшим їх перерахуванням на поточний рахунок продавця №8200 в АКІБ «УкрСиббанк», м. Одеси, МФО351005, . Якщо кредит надано позичальнику в іноземній валюті, то перерахування грошових коштів в сумі, зазначеній в п. 1.1 цього договору, на поточний рахунок продавця здійснюється в гривневому еквіваленті по комерційному курсу банку, що діяв на момент перерахування. При цьому виконуються наступні дії: позичальник отримує кредит в сумі, зазначеній в п. 1.1 цього договору, в готівковій формі, шляхом зняття грошових коштів з поточного рахунку через касу банку. Позичальник одночасно з отриманням суми кредиту в готівковій формі здійснює обмінну операцію іноземної валюти на гривню в банку по комерційному курсу банку, що діяв на момент здійснення цієї операції. Кредитні кошти в гривневому еквіваленті зараховуються на поточний рахунок позичальника та в безготівковій формі перераховуються на рахунок продавця. Моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів з рахунку, зазначеного в п.п. 3.1.1 цього договору, на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору, банк зобов'язаний, зокрема, з метою обслуговування кредиту відкрити позичальнику рахунок №6501 в АТ «ІНДЕКС-БАНК», МФО 388335 і надати кредит в межах суми та в порядку, визначених цим договором, за умови виконання позичальником своїх зобов'язань відповідно до п.п. 1.3., 3.3.1, 3.3.3 цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що згідно валютного меморіального ордеру №1 від 27.08.2008р. кредитні кошти, відповідно до п.п. 2.1., 3.1. кредитного договору, були перераховані з рахунку, відкритого для обслуговування кредиту №6501 в АТ «ІНДЕКС-БАНК» на транзитний рахунок №0559, а у подальшому, з транзитного рахунку №0559 кредитні кошти були перераховані на рахунок позичальника №6501, який було відкрито за його заявою про відкриття поточного рахунку та отримання ідентифікаційної карти від 22.08.2008р., яка наявна в матеріалах справи, та підтверджується валютним меморіальним ордером №200 від 27.08.2008р.

Суд першої інстанції правильно визнав, що застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з правовідносин щодо кредитування, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови надання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі банківського кредитування.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Кредитний договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з його умовами та розуміли їх.

Так, укладаючи оспорюваний кредитний договір, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Кредитний договір містить: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, порядок нарахування та сплати відсотків, право дострокового виконання зобов'язань за договором та його умови.

Позивач власноручно підписав кредитний договір, чим підтвердив той факт, що ознайомлений та згодний з умовами кредиту, які були надані йому в письмовій формі, що йому була надана повна та достовірна інформація по умови кредитування, місцезнаходження банку, мета кредиту та інші істотні умови кредитування.

Зазначені обставини ОСОБА_2не заперечувались.

Аналіз кредитного договору свідчить про те, що при укладенні даного кредитного договору позивач мав необхідний обсяг дієздатності, його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин вчинено у встановленій законом письмовій формі, він спрямований на настання реальних наслідків.

Також позивач ні до моменту підписання кредитного договору, ні після, з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, зокрема, щодо збільшення відповідальності відповідача, можливості внесення змін та доповнень до кредитного договору, не звертався, що свідчить про його згоду з усіма умовами спірного договору.

З урахуванням викладеного, посилання позивача на те, що умови договору є несправедливими, у позивача відсутні права щодо притягнення до відповідальності відповідача - ПАТ «Креді ОСОБА_4» за невиконання чи неналежне виконання їм умов договору, судом до уваги не приймаються.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після укладення кредитного договору, на протязі періоду з вересня 2008р. по вересень 2010р. здійснював погашення заборгованості за кредитним договором в валюті кредиту, що свідчить про те, що позивач отримав у банку вказані кредитні кошти для конкретної мети і використав їх згідно з цільовим призначенням, придбав автомобіль марки Geely МК Impress.

Придбання у власність автомобіля марки Geely МК Impress ОСОБА_2 також не заперечувалось.

Сукупність зазначених обставин спростовують доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що останній не одержував кредитні кошти.

Таким чином, посилання ОСОБА_2 на ст.ст. 651-652 ЦК України щодо розірвання договір, у зв'язку з істотною зміною обставин, які наявні у ситуації, яка склалась між ним та банком, судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги, оскільки позивачем не надано доказів зміни таких обставин, а відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, позивачем ОСОБА_2 не доведено та не надано доказів, не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді, які б стали підставою для визнання недійними пунктів кредитного договору та розірвання кредитного договору.

Як видно з матеріалів справи розрахунок заборгованості за кредитом ОСОБА_2 виконано та підписано заступником директору банка ОСОБА_7Л, а/с. 179, т. 1. та виконавцем ОСОБА_8, а/с. 179, т. 1, а/с.3-5 т.2.

Підстав не довіряти цим розрахункам у суду не було.

Апелянт на виконання свого обовязку, передбаченого ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надав суду жодного допустимого та належного доказу, який би спростовував правильність вказаного розрахунку, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги у цій частині не приймає до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків не спростовують, у звяжу з чим колегія суддів визнає їх безпідставними.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_9

ОСОБА_10