АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ПобірченкоТ.І.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року задоволено частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованість по кредитному договору станом на 9 червня 2015 року у розмірі 18 590 доларів США 51 цент.

Судом вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

У задоволенні позовних вимог про: стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам у розмірі 366 320 грн. 56 коп.; трьох процентів річних від суми простроченого кредиту та процентам у розмірі 34 402 грн. 21 коп. судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та трьох процентів річних, ПАТ "Родовід Банк" подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.96-99).

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 18 590 доларів США 51 цент сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника позивача - Смик Д.П., яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Між відповідачем та Банком 30 березня 2007 року було укладено договір №15.2/АА-117.07.2, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 26 269 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 12,5%, а додатковою угодою від 30 листопада 2008 року відсоткова ставка була збільшена до 16% річних.

Відповідно до умов укладення договору, погашення заборгованості здійснюється рівними частками в сумі 313 доларів США щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця. Позивачем було виконано зобов'язання за договором, надано відповідачеві кошти у тимчасове користування, проте відповідачем умови договору не виконуються.

Станом на 9 червня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_3 перед позивачем складає 18 590, 51 доларів США та 400 722 грн. 77 коп. заборгованість за несплаченим відсоткам, пені та сума штрафів.

В судовому засіданні відповідачем в повному обсязі визнавалася сума поточної та простроченої заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представником відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені з тих підстав, що прострочення виконання зобов'язання по сплаті кредиту і процентів за ним почалось у лютому 2014 року, про що відомо позивачу.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 590 доларів США 51 цент., відмовивши в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення пені та трьох процентів річних за спливом позовної давності.

Застосовуючи позовну давність до вимог про стягнення пені, районний суд виходив з того, що оскільки прострочення зобов'язання по сплаті кредиту і процентів почалось 3 лютого 2014 року, про що було відомо позивачу, позовна давність сплинула ще у 2014 році.

У апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що перебіг основної та спеціальної позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. Оскільки строк виконання зобов'язань, визначений п.1.1 кредитного договору - 30 березня 2014 року, строк позовної давності спливає 30 березня 2015 року, а тому Банк пред'явив позов у суд в межах строку спеціальної позовної давності.

Указані доводи частково можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування строків позовної давності стосовно усього періоду по стягненню пені, указаного позивачем.

Указані обставини, ураховуючи положення ст.309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 09 червня 2015 року (а.с.76-78), який може бути покладений в основу рішення, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду становить 84 005 грн. 77 коп., сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду становить 41 095 грн. 54 коп., а всього: 125 101 грн. 31 коп.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог, поданої під час розгляду справи, із доданим до неї розрахунком сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період розгляду справи в суді - з 27 січня 2015 року по 9 червня 2015 року, становить 30 913 грн. грн. 73 коп., сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період розгляду справи в суді - з 27 січня 2015 року по 9 червня 2015 року становить 15 174 грн. 07 коп., а всього 46 087 грн. 80 коп.

Таким чином загальний розмір пені, щодо стягнення якої строк позовної давності не сплинув, складає 171 189 грн. 11 коп. (125 101 грн. 31 коп. + 46 087 грн. 80 коп.).

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 171 189 грн. 11 коп.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ПАТ "Родовід Банк" про стягнення трьох процентів річних, судом першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не наведено у рішенні мотивів, з яких суд вважає встановленою відсутність правових підстав для її задоволення, а також законодавства, відповідно до якого судом вирішено справу в цій частині.

Відповідно до керівних роз'яснень, наданих судам Пленумом Верховного Суду України в п.8 Постанови №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно з п.11 указаної Постанови Пленуму, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Указані обставини, ураховуючи положення ст.309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення та трьох процентів річних та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог на суму 34 402 грн. 21 коп. виходячи з наступного.

Положеннями ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 09 червня 2015 року (а.с.76-78), який може бути покладений в основу рішення, сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання становить 22 794 грн. 60 коп., сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів по кредиту за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання становить 11 607 грн. 60 коп., а всього 34 402 грн. 21 коп.

Правильність указаного розрахунку стороною відповідача у встановленому законом порядку не спростовано. Заява про застосування позовної давності до вимог про стягнення трьох процентів річних відповідачем не подавалася.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних від суми простроченого зобов'язання за весь період прострочення у розмірі 34 402 грн. 21 коп.

Оскільки районним судом при вирішенні питання розподілу судових витрат з відповідача стягнуто судовий збір за максимальною ставкою, підстав для скасування чи зміни рішення в частині вирішення питання розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені та трьох процентів річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" пеню у розмірі 171 189 грн. 11 коп. (Сто сімдесят одна тисяча сто вісімдесят дев'ять грн. 11 коп.) та три проценти річних у розмірі 34 402 грн. 21 коп. (Тридцять чотири тисячі чотириста дві грн. 21 коп.), а всього: 205 591 грн. 32 коп. (Двісті п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто одну грн. 32 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Т. І. Побірченко