АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 672/505/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1441/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Переверзєвої Н.І., Варвус Ю.Д.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: представника апелянта Тукуреєва І.В.

позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/ 1441 /15 за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" м. Городок Хмельницької області на рішення Городоцького районного суду від 20 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" про визнання незаконними наказів про оголошення догани, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, недоплаченої заробітної плати та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" м. Городок з позовом про визнання скасування наказу про його звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, моральну шкоду. В обгрунтування вимог позивач вказував, що згідно наказу від 10.03.2015 року відповідач розірвав з ним трудовий договір, укладений на невизначений строк, з підстав, передбачених п.3 ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки з його боку відсутня система порушення трудових обов'язків. Стягнення у вигляді догани відповідно до наказів від 25.11.2014 року та 26.11.2014 року накладені на нього відповідачем з порушенням вимог ст.149 КЗпП України, оскільки від нього не було відібрано письмових пояснень, і з означеними наказами його не було ознайомлено під розписку; відповідач провів звільнення без попередньої згоди профспілкового комітету.

При звільненні відповідач не провів з ним повного розрахунку, крім цього відповідачем в липні - вересні 2014 року йому недонараховано заробітну плату, а за період з серпня 2014 року по день звільнення мають місце порушення у оплаті праці, оскільки при нарахуванні заробітної плати вартість однієї робочої години незрозумілим чином

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Сакенов Ю.К. Справа №22ц/792/ 1441 /15

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 53,54

змінюється при незмінному окладі у 2455 грн. Внаслідок незаконного звільнення та порушення оплати праці відповідачем йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 8 000 грн.

27.04.2015 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог і просив визнати незаконними і скасувати накази від 25.11.2014 року про застосування до нього дисциплінарних стягнень (а.с.82-83)

12.05.2015 року ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просить поновити йому строк на оскарження наказів від 25.11.2014 року (а.с.101)

Рішенням Городоцького районного суду від 20 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду для оскарження наказів від 25.11.2014 року та 26.11.2014 року про оголошення йому догани. Визнано незаконними накази генерального директора Приватного акціонерного товариства „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" № 25/11/13 від 25.11.2014 року та № 26/11/13 від 26.11.2014 року про оголошення ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Визнано незаконним наказ генерального директора Приватного акціонерного товариства „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" № 10/03/15 від 10.03.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади працівника елеватора (оператора обробки зерна) з 10 березня 2015 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді працівника елеватора (оператора обробки зерна) ПАТ „Вікторійське хлібоприймальне підприємство". Стягнуто з ПАТ „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6 450,24 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.(а.с.120)

В своїй апеляційній скарзі ПАТ „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апелянт зазначає, що вимоги позивача про оспорювання законності наказів про оголошення догани, суд прийняв і розглянув з порушенням норм процесуального права; судом залишено поза увагою надані відповідачем докази про те, що позивач був ознайомлений з наказами про оголошення йому догани, однак від підпису про ознайомлення з наказами він категорично відмовився. Висновок суду про те, що накази про оголошення догани підписані не уповноваженою особою, апелянт вважає безпідставними (а.с.152-161)

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав та мотивів.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, давши належну оцінку зібраним доказам та правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 і рішення суду першої інстанції в цій частині є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наступним.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Встановлено, що згідно наказу № 41 від 14 травня 2008 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду інженера з ремонту ВАТ „Вікторійське ХПП", що після перейменування має назву ПрАТ „Вікторійське ХПП". Згідно наказу № 29/07/13 від 29 липня 2013 року ОСОБА_2 переведено на посаду оператора обробітку зерна (а.с.42 - 43)

Наказом № 10/03/15 від 10.03.2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади працівника елеватора (оператора обробки зерна) з 10.03.2015 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.4-5)

Зі змісту наказу убачається, що приводом до звільнення ОСОБА_2 стало порушення ним трудової дисципліни 12.02.2015 року, яке виразилося у відмові ОСОБА_2 виконати розпорядження головного інженера зняти з підлоги решітки вентиляційних каналів. При звільненні було враховано, що ОСОБА_2 має два дисциплінарних стягнення, які не втратили юридичної сили за давністю, а саме: наказом № 25/11/13 від 25.11.2014 року на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за простій, наказом № 26/11/13 від 26.11.2014 року на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за паління у невстановленому місці .

Перевіряючи обставини, з якими пов'язувалося звільнення ОСОБА_2, суд першої інстанції об'єктивно встановив, що накази № 25/11/13 від 25.11.2014 року та № 26/11/13 від 26.11.2014 року про накладення дисциплінарних стягнень на ОСОБА_2 у вигляді догани, а також наказ про звільнення ОСОБА_2 підписано неповноважною особою.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відмова ОСОБА_2 виконати розпорядження головного інженера 12.02.2015 року піднімати решітки з - під зерна не може вважатися порушенням трудової дисципліни ОСОБА_2, оскільки підняття решіток з -під зерна за допомогою підручного матеріалу - металевої труби не передбачено технологічним процесом виробництва, а також посадовими обов'язками оператора обробітку зерна.

Ці обставини об'єктивно підтверджуються посадовою інструкцією оператора обробітку зерна. Крім того, ОСОБА_2, який є інвалідом П -ої групи загального захворювання, пояснив суду, що в силу своїх фізичних даних він не спроможний був підняти в такий спосіб решітку з - під зерна, тому і відмовився виконати вказівку головного інженера (а.с.38)

З матеріалів справи видно, що накази про оголошення догани та наказ про звільнення ОСОБА_2 видані від імені генерального директора ПрАТ „Вікторійське ХПП" ОСОБА_4 Разом із цим судом першої інстанції встановлено і ця обставина не оспорюється, що означені накази підписані не ОСОБА_4, а заступником генерального директора ПрАТ „Вікторійське ХПП" ОСОБА_5

Відповідно до положень ст.147-1 КЗпП України право застосування дисциплінарного стягнення надається керівнику підприємства. Відповідно до п. 11.8.5 Статуту ПрАТ „Вікторійське ХПП", затвердженого загальними зборами акціонерів ВАТ „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" протокол №1/11 від 21.04.2011 року, та зареєстрованого державним реєстратором 04.05.2011 року, генеральний директор наймає та звільняє працівників Товариства та керівників філій і представництв Товариства, укладає трудові контракти з ними.

Виходячи із наведеного, заступники керівників можуть одержати право прийняття та звільнення працівників відповідно до статуту або наказу керівника підприємства.

Відповідно до п.1 розділу Ш Посадової інструкції заступника генерального директора, яка затверджена генеральним директором ПрАТ „Вікторійське ХПП", заступник генерального директора має право діяти від імені підприємства за довіреністю, підписувати будь-які документи щодо власних чи делегованих повноважень, включаючи договори, накази тощо.

Статутом ПрАТ „Вікторійське ХПП" не визначено право заступника генерального директора на прийняття та звільнення працівників. Відповідачем також не надано суду наказу генерального директора ПрАТ „Вікторійське ХПП" про надання заступнику генерального директора права прийняття та звільнення працівників, застосування дисциплінарних стягнень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що накази про оголошення догани ОСОБА_2 та наказ про звільнення ОСОБА_2 підписані, яка не мала на це законних повноважень.

З огляду на викладене колегія суддів не приймає до уваги посилання представника апелянта на те, що повноваження ОСОБА_5 на підписання наказів про догани та звільнення працівників визначено довіреністю генерального директора від 08.01.2013 року.

Окрім того, судом першої інстанції надавалась можливість відповідачу надати докази на підтвердження повноважень ОСОБА_5 на підписання наказів, однак означена довіреність не надавалась відповідачем суду першої інстанції, не посилався на неї в своїх пояснення й ОСОБА_5, будучи допитаним в якості свідка, не згадується довіреність і в письмових поясненнях генерального директора від 07.05.2015 року, які містяться на аркуші 102, відсутні посилання на довіреність і в апеляційній скарзі. На довіреності відсутній її реєстраційний номер, представник апелянт пояснив, що вказана довіреність видана ОСОБА_5 без реєстрації.

Одночасно колегія суддів зазначає, що накази про оголошення догани та наказ про звільнення ОСОБА_2 видані від імені генерального директора ПрАТ „Вікторійське ХПП" ОСОБА_4, а не від імені заступника генерального директора, а отже мали бути підписані генеральним директором, а не іншою особою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і ухвалення нового рішення про відмову позивачеві в позові.

Разом із цим, керуючись положеннями ч.3 ст.303 ЦПК України, колегія суддів виходить за межі доводів апеляційної скарги, і вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.13 своєї постанови № 10 від 20.10.2014 року „Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа" роз'яснив, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимоги немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення , звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача з дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

В силу п.1 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору.

Судом задоволено вимоги позивача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та частково задоволено вимоги про відшкодування моральної шкоди. Ці вимоги є немайнового характеру, пов'язані між собою, а тому з відповідача в дохід держави слід стягнути 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" м. Городок Хмельницької області відхилити.

Рішення Городоцького районного суду від 20 травня 2015 року залишити в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ПАТ „Вікторійське хлібоприймальне підприємство" в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.Кізюн