Справа № 758/8140/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - Державна реєстраційна служба України Головного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - Державна реєстраційна служба України Головного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її племінниця, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, яка належала померлій на праві власності.

Позивачка вказала, що 02 грудня 2014 року вона звернулася до ПНКМНО Бублик Т.В. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спірну квартиру накладений арешт Першою київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 2004 року № 1414718 на підставі листа Держадміністрації Шевченківського району м. Києва від 10 грудня 1998 року № 1318, оскільки ОСОБА_3 було позбавлено батьківських прав відносно її сина.

Зазначила, що листом від 14 листопада 2014 року Перша київська державна нотаріальна контора повідомила, що термін зберігання розпоряджень складає три роки, а тому вони знищені, а Шевченківська районна в м. Києві державна адміністрація повідомила, що для знаття обтяження необхідно надати копію листа, яким накладено арешт.

Посилаючись на те, що накладений арешт порушує її спадкові права, просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений Першою київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 2004 року № 1414718 на підставі листа Держадміністрації Шевченківського району м. Києва від 10 грудня 1998 року № 1318.

У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від Шевченківської РДА в м. Києві надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, при винесенні рішенні покладаються на розсуд суду (а.с. 26).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, актовий запис № 80 (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло вказана квартира належала померлій на праві власності (а.с. 11).

Позивачка є тіткою померлої спадкодавниці.

Факт родинних відносин підтверджується тим, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, у графі батько записано "ОСОБА_4" ( а.с. 7), який є братом позивачки.

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_4, у графі батько вказано "ОСОБА_8" ( а.с. 8-9).

Згідно експертного висновку № 056/260-а/2 від 28.05.2014 року щодо різниці по батькові ОСОБА_1/ОСОБА_1, то розбіжності в документальних записах зумовлені змішуванням в усному мовленні й письмі етимологічно споріднених імен ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3, які українська та російська ономастична традиції кваліфікують відповідно як офіційний та розмовний варіанти ( а.с. 10).

Отже, батько померлої є рідним братом позивачки, а його донька - племінницею.

Позивачка, у строки передбачені ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Бублик Т.В. з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 та приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу після смерті померлої (а.с. 58-92).

02 грудня 2014 року приватний нотаріус Бублик Т.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що на квартиру накладено арешт (а.с. 12).

Як вбачається з матеріалів справи, арешт на спірну квартиру був накладений при позбавленні ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_6 (а.с. 13-14).

Розпорядженням Шевченківської РДА м. Києва від 21.10.1999 року № 1168 дитину ОСОБА_6 було визначено в дитячий будинок " Малятко" ( а.с. 15).

20 березня 2001 року Тверський міжмуніципальний суд ЦАО м. Москви виніс рішення, яким ОСОБА_6 усиновлено ОСОБА_7 ( а.с. 46-47) та видано свідоцтво про усиновлення ( а.с. 48).

Після усиновлення усі майнові права між усиновленими та батьками по крові припиняються.

З листа Першої державної нотаріальної контори (а.с. 16) вбачається, що надати інформацію з приводу накладення арешту на квартиру неможливо, оскільки згідно номенклатури справ за 1998 рік, термін зберігання розпоряджень по накладенню та зняттю заборони склав 3 роки.

За інформацією Шевченківської РДА в м. Києві, їм документи щодо заборони на квартиру не передавалися, з метою розгляду питання щодо погодження зняття обтяження на об'єкт нерухомості необхідно надати лист, яким було накладено обтяження (а.с. 17).

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 гл. 29 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Отже, з огляду на вищезазначені норми та з'ясовані обставини, вбачається правомірність звернення до суду з такими вимогами ОСОБА_1, як спадкоємиці майна померлої.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна померлої.

Вказане свідчить про те, що арешт квартири АДРЕСА_1 існує формально, чим порушує спадкові права позивачки.

Враховуючи наявність зареєстрованого Першою київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 2004 року № 1414718 на підставі листа Держадміністрації Шевченківського району м. Києва від 10 грудня 1998 року № 1318 арешту, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку у зв'язку з відсутністю документів, на підставі яких він був накладений та позивачка в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту її права на спадщину шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 391, 396, 1218 ЦК України ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири померлої ОСОБА_3, а саме: квартири АДРЕСА_1, загальною площею 25,90 кв.м., накладений Першою Київською державною нотаріальною конторою 27 жовтня 2004 року за № 1414718 на підставі листа Держадміністрації Шевченківського району м. Києва від 10 грудня 1998 року № 1318.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна