Справа № 654/1191/15-ц
Провадження №2/654/585/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Данилевич В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватні нотаріуси ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання правочинів удаваними, визнання договорів недійсними, скасування рішень про реєстрацію прав,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2015 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про:

1. визнання удаваними наступних правочинів:

договір дарування від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

договір позики від 17.02.2014 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1;

іпотечний договір від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1;

договір позики від 17.02.2014 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1;

іпотечний договір від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1

2. договір дарування від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2 як дарувальником та ОСОБА_1 як обдарованою, договір позики від 17.02.2014 року та іпотечний договір від 17.02.2014 року, укладені між ОСОБА_3 як позикодавцем та іпотекодержателем та ОСОБА_1 як позичальником та іпотекодавцем, договір позики від 17.02.2014 року та іпотечний договір, укладені між ОСОБА_4 як позикодавцем та іпотеко держателем та ОСОБА_1 як позичальником та іпотекодавцем визнати договором купівлі-продажу 1/2 частини кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П та земельної ділянки площею 0,0259 га, кадастровий номер :02:042:0047 за тією ж адресою за ціною 1447283,75 грн., що на день укладення договору складало еквівалент 167500,00 доларів США в розстрочку на сім місяців, укладений між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем.

3. визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17.11.2014 року кафе-бару літ. «А» загальною площею 329 кв.м розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

4. скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на кафе-бар «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П, прийняте приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 при посвідченні зазначеного вище договору купівлі-продажу, а також відповідний запис реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24.10.2013 року позивачка придбала у власність 1/2 частину кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П, а інша 1/2 частина вказаного кафе-бару належала на праві власності відповідачці ОСОБА_2, чоловік якої ОСОБА_8 з початку 2014 року неодноразово пропонував їй придбати у них належну їм частку кафе-бару. У лютому 2014 року вона погодилася придбати частку ОСОБА_2 з розстрочкою платежу в сім місяців, але ОСОБА_8 запевнив її у вигідності оформити угоду саме шляхом укладання декількох договорів, а саме: дарування, позики та іпотеки, за умовами яких ОСОБА_2 мала передати їй у дар належну їй частку кафе-бару, а зобовязання сплатити кошти мали бути оформлені договором позики таких коштів в сумі 167500 доларів США на строк сім місяців, забезпеченням якого стало укладання договору іпотеки 1/2 частки кафе-бару. 17.02.2014 року її та її чоловіка запросили до приватного нотаріуса ОСОБА_5, в кабінеті якої вже знаходилися троє відповідачів, де ОСОБА_2 повідомила їй, що договір позики буде оформлений із двома іншими відповідачами: а саме: матірю ОСОБА_8 ОСОБА_3 та його другом ОСОБА_4 В цей же день між ними були укладені всі спірні договори, відповідно до яких ОСОБА_2 начебто подарувала позивачці 1/2 частки кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П та земельну ділянку площею 0,0259 га за цією ж адресою, ОСОБА_3 начебто запозичила їй гроші в сумі 972056,25 грн., що еквівалентно 112500 доларів США на момент укладання договору, ОСОБА_4 начебто запозичив їй 475227,50 грн., що еквівалентно 55000 доларів США на момент укладання договору, а предметом іпотеки в забезпечення двох договорів позики стали: вся будівля кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П та дві земельні ділянки площею 0,0259 га та 0,0260 га за цією ж адресою. Оскільки вона в обумовлений договорами позики строк не сплатила відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначені в них суми коштів (яких вона насправді не отримувала, а це була прихована плата за 1/2 частки кафе-бару та земельну ділянку) відповідач ОСОБА_4 17.11.2014 року, керуючись застереженнями, передбаченими пунктами 15, 17 договору іпотеки від 17.02.2014 року уклав із відповідачкою ОСОБА_3 договір купівлі-продажу кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П за 42528,75 доларів США, яким передав у власність ОСОБА_3 спірне майно. Таким чином, спірні правочини (за виключенням договору купівлі-продажу) є удаваними, вчиненими сторонами з метою приховування іншого правочину, який сторони насправді вчинили, а саме договору купівлі-продажу спірного майна з відстрочкою платежу на сім місяців за ціною 167500 доларів США. Оскільки вона не отримувала коштів за спірними договорами позики, то дані договори позики є неукладеними та не тягнуть за собою для сторін договору жодних юридичних наслідків, а отже і спірні договори іпотеки, укладені в забезпечення неукладених договорів позики є недійсними, так як іпотекою можливо забезпечити тільки дійсні зобовязання. Як наслідок викладеного вище, недійсним є також і спірний договір купівлі-продажу, укладений 17.11.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як такий, що ґрунтується на недійсному договорі іпотеки. Також в порушення ст. 38 Закону України «Про іпотеку» відповідач ОСОБА_4 не повідомив її про свій намір продати предмет іпотеки та продав спірне майно за значно менші кошти, ніж воно було оцінене під час укладання оспорюваних правочинів. Як наслідок недійсності оспорюваного договору купівлі-продажу спірного майна, у відповідності до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає скасуванню як незаконне рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_3 З посиланням на ст. ст. 203, 204, 215, 216, 235, 509, 548, 575, 655, 657, 662, 694, 695, 717, 1046 ЦК України, ст. ст. 36, 38 Закону України «Про іпотеку» просила задовольнити позов.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_9 позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідачів ОСОБА_10 у судовому засіданні позов не визнали, представник пояснив, що відповідачка ОСОБА_2 мала право як власниця майна подарувати своє майно будь-кому, безгрошівя договорів позики не може підтверджуватися показаннями свідків, спірні договори є нотаріально посвідченими і відповідають волевиявленню сторін, які не визнані недієздатними та не перебували у хворобливому стані в момент їх укладання. Кошти за договором позики позивачка отримала, про що навіть надала власноручні розписки. Про свій намір продати предмет іпотеки відповідач ОСОБА_4 повідомляв позивачку, про що є відповідні докази в матеріалах справи. Всі спірні договори відповідають чинному законодавству і навпаки, позивачка не виконала взятих на себе зобовязань по поверненню суми позик, а тому і звернулася до суду з даним позовом. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа (приватний нотаріус ОСОБА_6 М.) до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій виклав свої заперечення щодо притягнення його в якості третьої особи та пояснення щодо того, що при укладенні спірних договорів ним зясовувалася воля сторін, розяснювалося зміст договорів та наслідки їх укладення, сторони були ознайомлені з проектами договорів, прочитавши їх особисто. Спірні договори були укладені в письмовій формі та підписані сторонами у присутності нотаріуса і на момент їх посвідчення наміри сторін відповідали їх волі.

Третя особа (приватний нотаріус ОСОБА_5 М.) до суду не зявилася,про причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.02.2014 року відповідачка ОСОБА_2 уклала із позивачкою ОСОБА_1 договір дарування 1/2 частини кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П та земельну ділянку площею 0,0259 га кадастровий номер :02:042:0077 за цією ж адресою (а. с. 169-170), відповідно до якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 безоплатно в дар зазначене майно, а ОСОБА_1 прийняла цей дар, що сторони договору засвідчили своїми підписами. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі під № 72.

На підставі зазначеного вище договору дарування за позивачкою в цей же день було зареєстровано право власності на зазначене вище нерухоме майно та земельну ділянку (а. с. 9-10).

В цей же день між відповідачкою ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 позичила ОСОБА_1 972056,25 грн., що на день підписання договору було еквівалентно 112500 доларів США, і ОСОБА_1 отримала кошти до підписання договору (а. с. 183). Графік та суми повернення коштів визначено сторонами в пункту 1.1. вказаного договору. Також в пункті 3 вказаного договору позики передбачено, що позивачка в забезпечення зобовязань по цьому договору передає відповідачці в іпотеку спірне нерухоме майно.

На підтвердження отримання коштів за вище зазначеним договором позики позивачка надала відповідачці ОСОБА_3 власноручно написану розписку від 17.02.2014 року, оригінал якої був оглянутий судом у судовому засіданні (а. с. 63).

17.02.2014 року між відповідачкою ОСОБА_3, позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_11 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_11 поручився перед ОСОБА_3 за належне виконання ОСОБА_1 договору позики від 17.02.2014 року (а. с. 61)

17.02.2014 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки спірного майна в забезпечення виконання позивачкою своїх зобовязань за договором позики від 17.02.2014 року, який був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 80 (а. с. 180-182).

Також 17.02.2014 року між відповідачем ОСОБА_4 та позивачкою ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_4 позичив ОСОБА_1 475227,50 грн. грн., що на день підписання договору було еквівалентно 55000 доларів США, і ОСОБА_1 отримала кошти до підписання договору (а. с. 203). Позивачка повинна була повернути відповідачу суму позики не пізніше 15.09.2014 року. Також в пункті 3 вказаного договору позики передбачено, що позивачка в забезпечення зобовязань по цьому договору передає відповідачу в іпотеку спірне нерухоме майно.

На підтвердження отримання коштів за вище зазначеним договором позики позивачка надала відповідачу ОСОБА_4 власноручно написану розписку від 17.02.2014 року, оригінал якої був оглянутий судом у судовому засіданні (а. с. 64).

17.02.2014 року між відповідачем ОСОБА_4, позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_11 було укладено договір поруки, за яким ОСОБА_11 поручився перед ОСОБА_4 за належне виконання ОСОБА_1 договору позики від 17.02.2014 року (а. с. 60).

17.02.2014 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки спірного майна в забезпечення виконання позивачкою своїх зобовязань за договором позики від 17.02.2014 року, який був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 76 (а. с. 200-202).

В пункті першому договору сторони визначили заставну вартість предмета іпотеки в розмірі 316912,00 грн.

Відповідно до п. 15 договору іпотеки сторони погодили, що у випадку порушення основного зобовязання або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначає стислий зміст порушення, вимога про виконання порушених зобовязань, не менш ніж у 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога про усунення порушення залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також в пункті 17.1 зазначеного вище договору іпотеки сторони погодили можливість продажу предмету іпотеки іпотекодержателем третій особі та умови такого продажу та у відповідності до п. 24 договору погодили, що оригінали правовстановлюючих документів на іпотечне майно до закінчення договору іпотеки знаходяться в іпотекодержателя.

Чоловік позивачки ОСОБА_12 17.02.2014 року надав нотаріально посвідчену згоду на укладення його дружиною зазначених вище договорів позики (а. с. 217).

24.09.2014 року, у звязку з порушенням позивачкою взятих на себе за договором позики зобовязань, відповідач ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса з проханням передати позивачці ОСОБА_1, ОСОБА_11 письмову вимогу про усунення порушення, в якій виклав суть вимоги (наявність заборгованості в сумі 855525,83 грн.) та свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі покупцю, у випадку незадоволення вимоги про усунення порушення в 30-денний строк (а. с. 232).

24.09.2014 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса з проханням передати ОСОБА_3 та ОСОБА_13 (також іпотекодержателям спірного майна) про свій намір продати предмет іпотеки (а. с. 234-235).

29.09.2014 року приватний нотаріус ОСОБА_6 надіслав цінними листами з описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення зазначені вище заяви ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_13, які отримали їх 30.09.2014 року, оригінали поштових документів були оглянуті в судовому засіданні, вірність копій, наявних в матеріалах справи, оригіналам засвідчена судом (а. с. 67,69, 92).

17.11.2014 року ОСОБА_3 підтвердила письмовою заявою своє бажання придбати предмет іпотеки (а. с. 236).

17.11.2014 року між відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а саме: кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П, площею 329 кв. м за ціною 655368,00 грн., що еквівалентно 42528,75 доларів США на момент укладення договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_6 (а. с. 221).

У відповідності до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч.1 ст. 720 ЦК України сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, ОСОБА_14 Крим, територіальна громада.

Таким чином, закон не містить виключення щодо можливості власнику подарувати належне йому майно будь-якій особі.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Позивачкою суду не надано доказів того, що спірні договори позики були укладені нею під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини,а тому згідно норм закону рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця, і з цих підстав, суд відкидає як неналежні докази та не бере їх до уваги при ухваленні рішення показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_1

Таким чином, позивачкою суду не надано належних та допустимих доказів того, що нею не отримувалися кошти за спірними договорами позики, тобто, що дані договори є неукладеними, а тому підстав для визнання недійсними спірних договорів іпотеки та як наслідок визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу предмету іпотеки від 17.11.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та як наслідок скасування як незаконного рішення про державну реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_3, в суду не має.

Оскільки спірний договір дарування від 17.02.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, а спірні договори позики грошових коштів укладалися позивачкою не з ОСОБА_2, а з іншими особами (ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В.), а тому не містять ознак удаваності, тобто приховування договору купівлі-продажу, на підтвердження отримання коштів за договорами позики позивача написала власноручні розписки, спірні договори іпотеки укладалися в забезпечення виконання позивачкою взятих на себе зобовязань за договорами позики, спірний договір купівлі-продажу іпотечного майна укладений із дотриманням вимог чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому суд також враховує, що позивачка 24.10.2013 року уклала із ОСОБА_13 договори дарування 1/2 частки кафе-бару «Куба» літ. «А», розташованого за адресою: с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, вул. Морська, 64-П та земельної ділянки площею 0,0260 за цією ж адресою, в той же день уклала договір позики грошових коштів із ОСОБА_13 та договір іпотеки на забезпечення виконання зобовязань за договором позики, передавши в іпотеку предмет договору дарування (а. с. 132-138), що було зроблено позивачкою задовго до укладення спірних договорів, при цьому ОСОБА_13 виступила дарувальником, позикодавцем та іпотекодержателем за вказаними договорами, але позивачка не заявляє про удаваність вказаних договорів із ОСОБА_13, що свідчить, на думку суду, про намагання позивачки передусім уникнути відповідальності за договорами позики, укладеними нею з відповідачами по даній справі, шляхом подання даного позову, а не про удаваність спірних правочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 15, 16, 203, 203, 204, 215, 216, 235, 509, 548, 575, 655, 657, 662, 694, 695, 717-720, 1046-1047, 1051 ЦК України, ст. ст. 36, 38 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватні нотаріуси ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання правочинів удаваними, визнання договорів недійсними, скасування рішень про реєстрацію прав відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко