Справа № 306/304/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Панька В.Ф., Джуги С.Д.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

Так, 03.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вищенаведеним позовом, який мотивувало тим, що 10.01.2014 року позичила ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 10000,00 гривень, які остання зобов'язалась повернути. Та 21.01.2014 року до неї була пред'явлена вимога про повернення позики з якою ОСОБА_4 ознайомилась поставивши свій підпис. Проте зазначені кошти так і не були повернуті. Але, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4, спадкоємцями якої є чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 і дочка ОСОБА_3. Спадкоємцям було відомо про борг, але такий у повній мірі так і не повернули. Лише 2000,00 гривень було повернуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємці, що проживали зі спадкодавцем, прийняли спадщину і відповідно до ст. 1282 ЦК України повинні задовольнити вимоги кредитора повністю. Оскільки, позика не була своєчасно повернута, а тому має місце порушення грошового зобов'язання. Тому, позику слід стягнути з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Виходячи з наведеного і просила стягнути зі спадкоємців заборгованість по позиці.

Рішенням Свалявського районного суду від 28 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

На дане рішення суду ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення суду про задоволення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні, ОСОБА_1 підтримала, вимоги скарги, які просила задоволити, виходячи з наведених мотивів.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у судовому засіданні 30.09.2015 року пояснив, що на день смерті ОСОБА_4 з останньою проживав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і він. ОСОБА_3 не проживала, так-як після одруження проживає в іншому місці. Нерухомого майна на яке б перейшло право спадщини, ОСОБА_4 не мала, а тому ними і не прийнята спадщина за відсутності такої. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває і працює в Чеській Республіці.

Відповідачі у судове засідання не з'явились повторно. Про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, але адресати не виявили бажання отримати судову повістку, а тому, поштою були повернуті такі до суду. А звідси, виходячи з вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в їх відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 - 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У силу вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. А звідси, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі, і щодо яких у сторін виникає спір.

Відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що відповідачі прийняли спадщину, та те, що за спадкодавцем зареєстровано нерухоме майно.

Але погодитись з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може, виходячи з наступних обставин.

Як передбачено ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

А згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З розписки ОСОБА_4 від 10.01.2014 року вбачається, що отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі 10000,00 гривень, а.с. 5. Та 21.01.2014 року ОСОБА_4 поставила свою підпис на вимозі ОСОБА_1 до неї про повернення коштів протягом трьох днів, а.с. 6.

Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

А згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, ОСОБА_4 за життя не виконала свого зобов'язання з повернення грошей, так-як померла - ІНФОРМАЦІЯ_3.

На час смерті ОСОБА_4, проживала разом із сім'єю в будинку АДРЕСА_1.

Виходячи із приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки Свалявської державної нотаріальної контори від 27.05.2015 року за № 244/01-16 у Спадковому реєстрі відсутня інформація відносно померлої - ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4. Спадкова справа не заводилась, а.с. 54.

Матеріали справи не містять доказів того, що спадкоємці за законом у порядку передбаченому ч.ч. 1 і 5 ст. 1273 ЦК України відмовились від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, і такі не надано суду відповідачами.

Зазначене вказує на те, що спадкоємиці чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняли спадщину з підстав передбачених ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки як спадкоємці, постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки, ОСОБА_3 проживала в іншому місці, а тому, відсутні підстави стверджувати, що вона також прийняла спадщину.

Відповідно до довідки відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Свалявського РУЮ від 17.09.2015 року за № 06.3/1-07/332 за ОСОБА_4 не зареєстровано нерухоме майно, а.с. 97-99.

Так, ч. 1 ст. 1279 ЦК України передбачено, що спадкоємці, які протягом не менш як одного року до часу відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку в розмірі частки у спадщині, яка їм належить.

А звідси на виконання вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

За цих обставин, саме ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємці покійної ОСОБА_4 і несуть відповідальність перед ОСОБА_1 за борги спадкодавця.

У ході судового розгляду, ОСОБА_1 пояснила, що із суми боргу 10000,00 гривень їй було ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, частково повернуто суму - 2000,00 гривень. А тому, до повернення підлягає ще сума - 8000,00 гривень.

За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із цієї норми, індекс інфляції за весь час прострочення із суми - 8000,00 гривень, складає наступну суму: за період із березня по грудень 2014 року, індекс інфляції складає 123,877% (8000 грн. х 123,877% = 9910,16 грн. - 8000 грн. = 1910,16 грн.). Таким чином, індекс інфляції за весь час прострочення становить - 1910,16 гривень, а.с. 7.

А три проценти річних від простроченої суми, становлять наступну суму: за період з 21.02.14р. і по 26.01.15р., що становить 340 прострочених днів. При цьому, 8000 грн. : 365 : 100% х 3% х 340 = 221,00 гривня. Таким чином, три проценти річних від простроченої суми, становлять - 221,00 гривню.

Оскільки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємці покійної ОСОБА_4 і несуть відповідальність перед ОСОБА_1 за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

То за цих обставин із кожного з них слід стягнути по 4000,00 гривень заборгованості по позиці; по 110,50 гривень річних відсотків та по 955,08 гривень індексу інфляції.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування, та ухвалення в зв'язку із цим нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, сума в розмірі по 182,70 гривні із кожного судового збору, а.с. 1 і 59.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 28 травня 2015 року, скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 по 4000,00 гривень із кожного заборгованості по позиці; по 110,50 гривень із кожного річних відсотків та по 955,08 гривень із кожного індексу інфляції, а також по 182,70 гривні із кожного у відшкодування судового збору.

У решті позовних вимог, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________