Провадження № 2-1312/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

24.11.2014 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 29.12.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено належний йому автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1.

Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2, відповідальність якої згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ДВ №2733295 була застрахована в ПрАТ «УТСК». З метою отримання страхового відшкодування позивач звернувся до відповідача ПрАТ «УТСК» з відповідною заявою, та надав необхідні документи. Страховиком було проведено розрахунок розміру страхового відшкодування №973-12 відповідно до якого розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи склав 3053,25 грн. Зазначає, що вказаний розрахунок був проведений відповідачем з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна України від 24.11.2013 №142/2092, а саме, без розрахунку коефіцієнта фізичного зносу, та з використанням невірних вихідних даних, зокрема, заниженою вартістю нормо-годин ремонтно-відновлювальних та малярних робіт. У зв'язку з цим, для визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, який було заподіяно йому внаслідок ДТП, він звернувся до ТОВ «Експерта компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт». Аварійним комісаром ТОВ «Експерта компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» Горобець В.В. складено звіт про визначення вартості матеріального збитку від 11.11.2013 №С13-940, згідно якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу станом на момент ДТП склала 4601,81 грн. Позивач надав вказаний звіт ПрАТ «УТСК», однак страховиком було прийнято рішення про сплату на його користь страхового відшкодування у розмірі 3053,25 грн. 16.07.2013 страховиком здійснено часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 3022,72 грн., яка була зарарахована на його рахунок №8626.

Враховуючи, що відповідно до вимог закону ПрАТ «УТСК» зобов'язане відшкодувати йому відповідно до ліміту відповідальності страховика оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожнього-транспортної пригоди належному йому автомобілю «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1, позивач просить стягнути з ПрАТ «УТСК» недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 1079,09 грн. Також просить покласти на відповідача ПрАТ «УТСК» витрати за отримання довідок від 26.07.2013 №43/11-04/2675 та від 11.03.2014 №43/11-04/802 про стан його рахунку №8626, які отримані ним в банку для з'ясування факту виплати страхового відшкодування, та за надання яких ним на користь банку сплачено по 40,00 грн., витрати по складанню звіту про оцінку матеріального збитку у розмірі 450,00 грн.

Крім того зазначає, що протиправними діями відповідачки ОСОБА_2, які виразились у порушенні правил дорожнього руху та пошкодженні внаслідок цього належного йому майна, йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля та у зв'язку з тим фактом, що ремонтно-відновлювальні роботи та автозапчастини обійшлись йому дорожче за суму страхового відшкодування, що була сплачена не в строк та в неповному обсязі, а відповідачкою ОСОБА_2 не було здійснено компенсацію різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Порушено було також його нормальні життєві зв'язки. Він пережив нервовий стрес, має постійні негативні емоції, що сприяє погіршенню самопочуття та завдає йому переживань тривалого характеру. Він був змушений був витрачати особистий час, збирати документи , що в свою чергу призвело до значних моральних втрат. Моральну шкоду, яку він просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 він оцінює в 2000,00 грн.

Судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. просить стягнути з відповідачів ПрАТ «УТСК» та ОСОБА_2 в солідарному порядку.

В судове засідання позивач та представник не з'явились, згідно заяви просять розглядати справу у їх відсутності.

Представник відповідача ПрАТ «УТСК» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи ПрАТ «УТСК» повідомлене належним чином. Згідно поданих заперечень проти позову заперечує частково. Зокрема, вказує що розрахунок вартості матеріально збитку у звіті аварійного комісару ТОВ «Експерта компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» Горобець В.В. від 11.11.2013 №С13-940 визначено з урахуванням ПДВ. Проте, згідно положень ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування ПДВ здійснюєть страховиком за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. При цьому збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку, при ремонті транспортного засобу у особи, яка не є платником цього податку збитки у вигляді ПДВ не виникають, а тому не можуть включатись до складу витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що СПД ОСОБА_5, який надав позивачу послуги по ремонту пошкодженого автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 є платником податку на додану вартість. Відповідно до платіжного доручення від 15.07.2013 №4958 ПрАТ «УТСК» на підставі страхового акту від 08.07.2013 №973-12-UA сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 3053,25 грн. Таким чином за вирахуванням ПДВ та франшизи сума недоплаченого відшкодування за розрахунком ПрАТ «УТСК» складає 281,60 грн.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість. Звертав увагу суду на те, що позивачем не надано доказів та обгрунтувань в підтвердження заявленої суми, та наявності самої моральної шкоди.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За загальним правилом визначеним ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним.

Судом встановлено, що 29.12.2012 по вул. Радищева, 3 в м. Києві з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1, належний на праві власності позивачу ОСОБА_1

Протиправність та винність дій відповідачки ОСОБА_2, які полягали у порушення п. 13.1 ПДР України, завданні механічних пошкоджень автомобілю «Рено» д.н.з. НОМЕР_2, причинно-наслідковий зв'язок між вказаними протиправними діями та завданням шкоди майну належному ОСОБА_1, підтверджуються представленими суду доказами, а саме: постановою Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2013 року, якою відповідачку ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу, актом огляду транспортного засобу від 09.12.2012.

Також встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 29.12.2012, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «УТСК», відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ДВ №2733295.

Як визначено ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Статтею 22 Закону України №1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 29 Закону України №1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. .

Згідно наявного в матеріалах справи страхового акту від 08.07.2013 №973-12-UA слідує, що ДТП від 29.12.2012 визнано страховим випадком та прийнято рішення про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 3053,25 грн. Розрахунок страхового відшкодування здійснено ПрАТ «УТСК» без урахування ПДВ, крім того страхове відшкодування зменшено на суми франшизи - 500,00 грн. Виплата страхового відшкодування у зазначеному розмірі здійснена 16.07.2013.

Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням від 15.07.2013 №4958. Довідки банку від 26.07.2013 №43/11-04/2675 та від 11.03.2014 №43/11-04/802 про те, що на рахунок позивача було зараховано страхове відшкодування у меншому розмірі - 3022,72 грн., суд до уваги не приймає, оскільки вони не являються первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до наданого позивачем звіту від 11.11.2013 №С13-940 складеного, аварійним комісаром ТОВ «Експерта компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» Горобець В.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 4601,81 грн. Розрахунок здійснений з врахуванням ПДВ.

Згідно положень п. 36.2 ст. 36 Закону України №1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Вбачається, що позивачем проведено ремонт автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1. Роботи по ремонту автомобіля були виконані СПД ОСОБА_5 Згідно акту виконаних робіт від 05.01.2013 та квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 05.01.2013 вартість відновлювального ремонту склала 5495,00 грн.

В той же час, вартість робіт, матеріалів та запасних частин у вказаному акті вказана без ПДВ, доказів на підтвердження того, що СПД ОСОБА_5 є платником ПДВ суду не представлено.

За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача ПрАТ «УТСК», що розмір шкоди, яка має бути відшкодована страховиком виходячи із звіту від 11.11.2013 №С13-940, підлягає зменшенню на розмір ПДВ 766,96 грн., розмір франшизи 500,00 грн., у зв'язку з чим сума недоплаченого страхового відшкодування складає 281,60 грн.

Таким чином виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «УТСК» суми недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню частково та на його користь із страховика належить стягнути 281,60 грн.

Підстави для стягнення із відповідача ПрАТ «УТСК» витрат за отримання довідок від 26.07.2013 №43/11-04/2675 та від 11.03.2014 №43/11-04/802 про стан рахунку позивача відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України відсутні.

Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Виходячи з обставин справи, у суду наявні достатні підстави вважати, що неправомірні, винні дій відповідачки, які полягали у порушенні правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1, призвели до змін у життєвих стосунках позивача, оскільки останній був позбавлений можливості експлуатувати транспортний засіб, крім того внаслідок вказаних дії відповідача позивач був змушений витрачати свій час та докладати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану, пов'язані із виплатою страхового відшкодування, ремонтом автомобіля та відстоювання своїх прав у суді.

Таким чином суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, та згідно вимог ст. 1167 ЦК України вважає за необхідне покласти на відповідачку обов'язок відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує характер, тривалість порушення та його наслідки, ступінь вини відповідачки, та вважає, що характеру та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті, у відповідності до вимог розумності і справедливості відповідає розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 500,00 грн., у зв'язку з чим вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору за позовною вимогою про стягнення матеріальної шкоди, 243,60 грн. за позовною вимогою про стягнення моральної шкоди, також позивачем понесено витрати у зв'язку з залученням спеціаліста для визначення вартості матеріального збитку у розмірі 450,00 грн.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «УТСК» витрати, пов'язані із залученням спеціаліста, у розмірі 450,00 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн., з відповідачки ОСОБА_2 - витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, ст.ст. 3, 12, 22, 29, 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 14-16, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500,00 гривень, витрати на оплату судового збору в сумі 243, 60 грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в сумі 281, 60 гривень, витрати пов'язані із залученням спеціаліста в сумі 450,00 грн., витрати з оплати судового збору в сумі 243, 60 грн..

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя