Справа № 226/2061/15-ц
Провадження № 2/226/986/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру і в обґрунтування позову зазначила, що вона та її чоловік ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 22.01.2002 року, є співвласниками квартири, розташованої за адресою: м.Димитров Донецької області вул.Ватутіна, 38/9, право власності на яку було зареєстровано 28.01.2002 року у БТІ м.Димитрова. 17 червня 2013 року її чоловік помер. Після його смерті позивач прийняла спадщину, оскільки фактично на момент відкриття спадщини проживала разом з чоловіком, їх діти - ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є теж спадкоємцями першої черги за законом, спадщину не приймали та не бажають приймати. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, яка належала її чоловікові, позивач звернулась до нотаріуса, але зясувалося, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру № 9 за адресою: м.Димитров Донецької області вул.Ватутіна, 38/9, 23 липня 2003 року зареєстровано за ОСОБА_2, а не за спадкодавцем, тому у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено. Вважає, що з вини робітників БТІ трапилася технічна помилка, оскільки відповідач ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 26 квітня 2002 року придбав у ОСОБА_6 квартиру розташовану за адресою: м.Димитров Донецької області вул.Ватутіна, 38/8, але при реєстрації права власності за ним помилково зареєстрували право власності на квартиру № 9, яка належить позивачу, замість квартири № 8, яку він придбав у ОСОБА_6 За виправленням даної помилки позивач зверталась до відповідача, до Реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції, але отримала відмови. Через допущену при реєстрації помилку, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на частину квартири, яка залишилась їй у спадщину після смерті чоловіка, а також на свою частину. Просила визнати за нею право власності на двокімнатну житлову квартиру загальною площею 49,9 м2, в тому числі житловою площею 32,0 м2, яка розташована за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/9.

Сторони до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з заявами, які перебувають у матеріалах справи, просили розглянути справу без їх участі, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 до судового засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та її чоловікові ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 22 січня 2002 року належить по 1/2 частині квартири, розташованої за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/9 (а.с. 6, 8).

17 червня 2013 року ОСОБА_5 помер. Приватним нотаріусом ОСОБА_7 відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_5 (а.с. 7, 23, 24).

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, виготовленим КП «БТІ» станом на 30.05.2014 року, квартира розташована на 1 поверсі двоповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 32,0 м2, загальною площею 49,9 м2 та належить ОСОБА_1 і ОСОБА_5(а.с. 10-11).

Згідно з довідкою ПП «ПЖФ «Домінант-Сервіс» за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/9, з 10.05.1976 року до теперішнього часу зареєстрована позивач ОСОБА_1 та до дня смерті 17.06.2013 року був зареєстрований її чоловік ОСОБА_5 (а.с. 17).

Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/9, 23 липня 2003 року зареєстрована за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2002 року (а.с. 14).

Відповідно до самого договору купівлі-продажу квартири від 26.04.2002 року, обєктом купівлі-продажу є квартира АДРЕСА_2 (а.с. 36).

На звернення позивача до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, померлого 17.06.2013 року їй було відмовлено з причини того, що право власності на спадкову нерухомість, за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/9, 23.07.2003 року зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 12).

Згідно з інформацією наданою КП «БТІ» Димитровської міської ради, 23.07.2003 року при реєстрації договору купівлі-продажу квартири, яку ОСОБА_2 купив у ОСОБА_6 реєстратором БТІ при внесенні до Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей про майно, була допущена помилка, а саме замість адресу обєкту «Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/8» внесений адрес «Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/9» (а.с. 16).

На звернення позивача до реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції в Донецькій області щодо виправлення відомостей про обєкт нерухомого майна йому розяснено, що виправити відомості не має можливості, тому що його реєстрація здійснена у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який з 01.01.2013 року державні реєстратори використовують тільки для отримання відомостей щодо наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію прав власності під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі прав (а.с. 15).

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_5, його дружина - позивач мешкала разом з ним за однією адресою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, але не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з вимогами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Відповідно до частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав.

Оскільки, як встановлено судом, при реєстрації договору купівлі-продажу квартири, яку відповідач придбав у ОСОБА_6, реєстратором БТІ при внесенні до Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей про майно, була допущена помилка, яку на теперішній час не має можливості виправити, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.182, 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, ст. 67 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 174, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну житлову квартиру загальною площею 49,9 м2, в тому числі житловою площею 32,0 м2, яка розташована за адресою: Донецька область м.Димитров вул.Ватутіна, 38/9.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін