справа № 408/2856/15- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року Біловодський районний суд Луганської області в складі

головуючого судді Філіпенко Л.П.

при секретарі Торба Т.Є.

за участю прокурора Васильєвої О.В.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду смт. Біловодськ цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 07 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації, у якому просить винести рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 30 липня 2010 року. 13 березня 2013 року шлюб розірвано рішенням Біловодського районного суду Луганської області. Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дитина знаходиться у позивачці на утриманні, не приймає участі у її вихованні. Взагалі відповідач не інтересується дитиною. Дитина за своїм віком потребує постійного батьківського піклування. Для цього необхідні кошти та підвищена увага до потреб дитини. Батько не відвідує дошкільний учбовий заклад, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком дочки, не надає будь якої матеріальної допомоги, крім мінімального розміру аліментів, присуджених за рішення суду в мінімальному розмірі 305 гри. не спілкується з нею та навіть не виказує бажання щодо такого спілкування. ОСОБА_1 ніколи не перешкоджала відповідачу спілкуватися з дитиною. Відповідач не висловлював бажання бачитися з дитиною, приймати участь в її житті, але подав заяву до органу опіки та піклування про надання йому часу на спілкування з дитиною, ОСОБА_1 не заперечувала. Рішенням Органу опіки та піклування відповідачу призначено час на спілкування з дочкою з 16 годин п'ятниці до 16 год. суботи. З того часу відповідач жодного разу не зажадав зустрітися з дитиною. На думку позивачці, відповідач своїх батьківських обов'язків відносно дочки ОСОБА_4 не виконує без поважних причин, оскільки не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи та піклування, хоча має таку можливість, що свідчить про його небажання займатися вихованням дочки. Як доказ цього додала до позову довідка з дитячого садку, про те, що батько доньки ОСОБА_5, ні відвідує батьківські збори, , не спілкується з вихователями групи, не забирає доньку із дитячого садочка та в дошкільному житті дитини участі не приймає.

Відповідач надав суду заперечення, у яких вказує, що позов не визнає, оскільки вважає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, безпідставні, порушують його батьківські права, гарантовані законом та Конституцією України і не можуть бути задоволені з таких підстав: ОСОБА_1 в заяві посилається на те, що він не приймає участі в вихованні доньки ОСОБА_3, взагалі, не інтересується дитиною, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям, не надає будь-якої матеріальної допомоги, не спілкується з дитиною і не висловлює бажання бачитися з дитиною без будь-якої причини та не проявляє щонайменшої батьківської турботи та піклування. Вказані обвинувачення ОСОБА_1 щодо моїх батьківських провин не відповідають дійсності, являються плодом її фантазій та бажань відокремити від нього доньку за будь яких обставин. Але позивачка вийшла на роботу після народження 03 квітня 2011 року дитини, десь через місяць, приблизно 26 травня 2011 року, тому всі обов'язки по догляду за дитиною перейшли до нього. Він прав її речі, готував різні суміші, соки, гуляв з дитиною на вулиці. Пізніше, за ростом дитини, він займався з нею малюванням. грав в кубики - алфавіт, розвиваючи її розумові здібності, розробляли палички до 101 т.п. З 12 листопада 2011 до травня 2012 ОСОБА_1 виїхала до м.Луганськ, де знайшла роботу. Щонеділі він приїздив до Луганська. ОСОБА_6 та позивачці продукти харчування, гроші на їх утримання та оплату послуг няньки ОСОБА_7 В травні 2012 року позивачка повернулась на проживання та роботу до Біловодська. А в червні 2012 року вони фактично припинили наші подружні стосунки. Деякий час ОСОБА_1 проживала в с. Городище у батьків. За цей час я постійно спілкувався з донькою, крім випадків, коли мені заважала позивачка або її батьки брати участь у вихованні дитини. ОСОБА_2 купував доньки дитячі речі, продукти харчування, солодощі, фрукти. Вони читали з нею казки, грали в дитячі ігри. До звернення позивачки до суду в вересні 2013 року з питання стягнення з нього аліментів, він в добровільному порядку щомісячно сплачував позивачці на утримання доньки 400 грн. Кожен рік на день народження доньки він купував їй подарунок, дбав про неї, спілкувався. З червня 2012 року ОСОБА_1 періодично стала перешкоджати спілкуванню з дитиною, що спонукало відповідача в лютому 2013 року та в березні для вирішення питання його участі в вихованні дитини звернутися до органу опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації. ОСОБА_1 то дозволяла, коли в неї виникала потреба, його спілкуванню з дитиною, то будь без якої причини - не дозволяла. При першій його нагоді взяти дитину з дитсадочку до дому, ОСОБА_1 раніше часу брала дитину з дитсадочку або не відводили її до дитячого закладу взагалі, або відвозила дитину на цей день до своїх батьків. В серпні 2013 року ОСОБА_1 в усній формі дала вказівку вихователю групи ясла-садка № 2 ОСОБА_8 забороняти його спілкуванню з дочкою, незважаючи на існування на той час розпорядження органу опіки та піклування від 30 квітня 2013 року. В останні роки його підприємницька діяльність дає відповідачу і мало прибутку. Цей факт примушує його за потребою існування та підтримки дочки, займатися підробітками. За умовами праці ОСОБА_2іноді находіться за межами смт. Біловодськ . Тому звертання ОСОБА_1 до нього в цей час з проханням забрати дочку з дитячого закладу стає для нього фізично неможливим. І, як він передбачає, можливо, ОСОБА_1 використовує цей факт в своїх звинуваченнях проти нього в позовній заяві. Ч.1 ст. 141 КОБС України передбачає рівні права та обов'язки, тому він вважає, що ОСОБА_1, відмовляючи йому в спілкуванні та участі в вихованні дочки ОСОБА_4, тим самим порушує його батьківські права, порушує закон. Крім того, зловживаючи своїми батьківськими правами, ОСОБА_1 настроює дитину проти нього, батька. В речі дитини за останній час з'явилися слова по відношенню до нього «козел», «дурень», що також є неприпустимим і являється провиною позивачки. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 вважає, що факти надані ОСОБА_1 в позовній заяві щодо його провини в відсутності батьківського піклування і бажання виховувати свою дитину є надуманими, не відповідаючи ми дійсності, і необґрунтованими. І тому не можуть бути підставою позбавлення його в батьківських правах. Тому просить у задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_1 відмовити (а.с.18-20)

Орган опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації надав суду свої висновок, відповідно до якого не вбачається підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Це питання було заслухано на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Біловодської райдержадміністрації 17 вересня 2015 року. Спір між батьками стосовно участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батька виник після розлучення батьків. В березні та квітні 2013 року ОСОБА_2 звертався до органу опіки та піклуванню Біловодської райдержадміністрації про вирішення спору щодо порядку спілкування його з малолітньою донькою ОСОБА_3, 2011 року народженні Органом опіки та піклування було встановлено порядок спілкування ОСОБА_3 з батьком, прийнято розпорядження голови райдержадміністрації від ЗО квітня 2013 року за № 99. З моменту ухвалення рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодного разу не зверталися до органу опіки та піклування з питання його невиконання будь-якої зі сторін. За інформацією Біловодського КДНЗЗР (ясла-садка) № 2 «Веселка» від 09.09.2015 року за № 80, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує заклад з 17.04.2013 року. Повідомляється, що ОСОБА_2 декілька разів відвідував дитячий садок (приводив дитину до садочка, забирав, та був присутній на святкових ранках). Із наданих документів ОСОБА_2 та його особистих пояснень з'ясовано, що він регулярно сплачує аліменти, цікавиться життям доньки ОСОБА_3, та бажає з нею спілкуватися, брати участь у ї виховати. ОСОБА_2 надав членам комісії чеки зі сплати аліментів, на придбання дитячого одягу та канцелярських товарів, фотокартки, на яких він з донькою на Новорічному святі, книжки - розмальовкі, які вони розмальовували разом з бабусею ОСОБА_9, альбоми для малювання, в яких малювала ОСОБА_3. За характеристикою депутата Семикозівської сільської ради ОСОБА_10 ОСОБА_5 за час проживання за адресою: АДРЕСА_1, характеризується з позитивного боку, займається підприємницькою діяльністю. На присадибній ділянці вирощує сільгосппродукцію, і так саме веде господарство. Скромний у побуті, ввічливий у спілкуванні, бере активну участь у громадському житті села. Спеціалістами служби у справах дітей райдержадміністрації 31 серпня 2015 року проведено обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2 Для малолітньої доньки ОСОБА_3 створені належні умови для виховання, розвитку та проживання: окрема кімната, в якій є місце для відпочинку, шафа для одягу, місце для ігор. У дитини багато іграшок та предметів одягу. Натомість ОСОБА_1 на засіданні комісії не надала жодних вагомих доказів невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків стосовно доньки: фактів його асоціальної поведінки, або несплати аліментів, відмови від участі у вихованні доньки .Комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації одноголосно дійшла висновку, що спілкування малолітньої ОСОБА_3 з батьком, та участь ОСОБА_2 у вихованні доньки сприятиме повноцінному її розвитку, та повністю відповідає інтересам малолітньої дитини. Враховуючи вищезазначене, та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, орган опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.34 - 35).

У судовому засіданні

- позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити, та суду надала пояснення, які співпадають з доводами, вказаними у позовної заяві, та уточнила, що відповідач своїх батьківських обов'язків відносно дочки ОСОБА_4 не виконує без поважних причин на протязі останніх 6 місяців,

- відповідач ОСОБА_2 просить суд у задоволені позовних вимог відмовити, та суду надав пояснення, які співпадають з доводами, вказаними у запереченнях;

- представник органу опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації Іваненко О.М. (а.с.16) підтримала висновок органу опіки та піклування Біловодської районної державної адміністрації, тому також просить суд у задоволені позовних вимог позивачу ОСОБА_1 відмовити.

Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування інших доказів та дослідження їх в судовому засіданні від сторін не надійшло. Судом постановлено рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання.

За правилами ст.ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а саме обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вислухавши сторони, свідків, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом, і не оспорюється сторонами, сторони перебували в шлюбі з 30 липня 2010 року, від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). 13 березня 2013 року шлюб розірвано рішенням Біловодського районного суду Луганської області (а.с.6).

Після розірвання шлюбу між сторонами виниклі суперечки що до участі у вихованні дитини батька, що спонукало відповідача для вирішення питання його участі в вихованні доньки звернутися до органу опіки та піклування Біловодської райдержадміністрації, На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24 вересня 2013 року було розглянуто заява ОСОБА_2, після цього було прийнято розпорядження голови Біловодської райдержадміністрації 30 квітня 2013 року № 99, якім відповідачу призначено час на спілкування з дочкою з 16 годин п'ятниці до 16 год. суботи (а.с.22).

Із наданих суду журналів обліку щоденного відвідування КДНЗ ясла-садок № 2, що дійсно позивачка не завжди у п'ятницу у протязі останніх 6 місяців відводила доньку до дитячого закладу, тобто відповідач не мав можливості бачити дитину (а.с.62-73). А той факт, що в інші дні відповідач не має можливості навіть побачити свою дочку в дитячому садку підтверджується і матеріалом № 440 про розгляд заяви ОСОБА_8, який був вивчений в судовому засіданні. Але згідно даних про те, хто приводить дитину до дитячого садка, відповідач 19 и 24 листопада 2014 року, 4,10 и 12 грудня 2014 року, 6 січня 2015 року, та 13 лютого 2015 року свою доньку приводив до садку, що спростовує доводи позивача про те, що батько з дитиною не спілкується протягом шести місяців. Також суд вважає встановленим і той факт, що батько був присутній на новорічному ранку в дитячому саду, що підтвердили і свідки і фотографії, представлені суду. Суд критично до відомостей, які містяться в довідці дитячого садка-ясла № 2 про те, що батько доньки, яка відвідує середню групу, не буває на батьківських зборах, не спілкується з вихователями групи и інше, (а.с.9), оскільки в суді встановлено, що довідка була видана в серпні 2015 року з прохання позивачки для того, щоб домогтися в суді дозволу на виїзд дочки з нею за кордон. На той момент їх дочка в середній групі була трохи більше місяця, ніяких батьківських зборів за цей період звичайно не проводилося, тому в.о. зав. Ясла садка № 2 ОСОБА_13, яка підписала цю довідку, пояснила в суді, що її просто позивачка підставила.

Таким, судом беззаперечно встановлено, що сторони з січня 2012 року проживають окремо. Донька живе з мамою та перебуває на її утриманні. На час звернення позивачці до суду доньці виповнилось 4 роки і 4 місяців.. Між сторонами склалися неприязні відносини, як наслідок чого ряд спорів між ними: про стягнення аліментів, встановлення порядку та часу побачень з дитиною. Все вищенаведене свідчить про те, що існують труднощі у спілкуванні батька з малолітньою донькою, з мамою якої (позивач по справі) у нього напружені відносини.

Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом беззаперечно встановлено, що сторони з січня 2012 року проживають окремо. Донька живе з мамою, на її утримання відповідач сплачує аліменти. На час звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом доньці виповнилось 4 роки і 5 місяців. Між сторонами склалися неприязні відносини, як наслідок чого ряд спорів між ними: про стягнення аліментів, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та у її вихованні, встановлення порядку та часу побачень з дитиною.

Все вищенаведене свідчить про те, що існують труднощі у спілкуванні батька з малолітньою донькою, з мамою якої (позивач по справі) у нього напружені відносини.

Але у справі ні встановлено, що відповідач дійсно належним чином не виконував своїх батьківських обов'язки щодо виховання доньки, не цікавиться її духовним та фізичним розвитком, не займається її вихованням. Оскільки дії відповідача засвідчують, що він не втратили інтересу до доньки, має бажання та можливості утримувати та виховувати її, враховуючи доведеність певних намагань відповідача проявити турботу про неї, суд вважає, що є недоцільним позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 80, 169 ч.4, 213, 215 ЦПК України, ст. 164 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копі до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд.

Суддя: Л.П.Філіпенко