АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2298/15 Справа № 207/5177/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 30
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Глущенко Н.Г., Петешенкової М.Ю., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпропетровськ від 24 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про стягнення 4647грн. та 15000грн. відповідно на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям 19.11.2012р. з вини відповідача її квартири АДРЕСА_1. У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_4 із зустрічним позовом про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок неправомірного перекриття відповідачкою системи водопостачання до її квартири №90. В останній редакції позовної заяви просила стягнути 1330грн. на повернення витрат на придбання питної води та 8000грн. на відшкодування моральної шкоди. Третя особа по справі співвласник квартири №90 ОСОБА_3 заявив самостійні позовні вимоги та також просив стягнути з ОСОБА_4 8000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок неправомірного перекриття відповідачкою системи водопостачання.

Рішенням Баглійського райсуду м.Дніпродзержинськ від 24.09.2014р. ухвалено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4647грн.06коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 2000грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2000грн. на відшкодування моральної шкоди; відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та в частині відмови у задоволенні її позовної вимоги про відшкодування останньою матеріальної шкоди. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Посилались апелянти на невідповідність вимогам закону рішення суду у вказаних частинах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню в частині відмови у позові ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та зміні в частині розміру присудженої до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми матеріального відшкодування, в частині присудженого до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми морального відшкодування та в частині судових витрат.

З матеріалів справи вбачається наступне.

За договором дарування від 7.12.2004р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.44,138). Згідно свідоцтва про право власності від 5.10.1998р. квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та члену її сім'ї ОСОБА_5 (а.с.17).

За складеним 20.11.2012р. працівниками дільниці №1 ТОВ Виробниче підприємство Жилсервіс о 6 годині 19.11.2012р. відбулось залиття квартири №86 по причині пориву шлангу подачі холодного водопостачання на кухонний змішувач у квартирі №90 жилого будинку №66 по пр.Леніна у м.Дніпродзержинськ. В акті відображено наслідки залиття та конкретні пошкодження приміщень кухні та спальні квартири №86 (а.с.90). Згідно наданих ОСОБА_4 товарних чеків для ремонту вказаних приміщень нею придбано будівельні матеріали, лінолеум та шпалери на загальну суму 2647грн.09коп. (а.с.81-89).

Також встановлено, що ОСОБА_4 самовільно встановила вентиль на трубопроводі холодного водопостачання у своїй квартирі, перекрила останнє, внаслідок чого у період з 19.07.2013р. по 9.09.2013р. у квартирі №90 водопостачання було відсутнє. Вирішення вказаного конфлікту було предметом розгляду як КЖЕП Оріон, так і Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради, Дніпродзержинської міської ради та її департаменту житлово-комунального господарства та будівництва, а також дільничого інспектора СДІМ Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.34-38,42,43, 54,55).

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про спричинення ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди залиттям її квартири, а також про спричинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок неправомірного перекриття ОСОБА_4 водопостачання у їх квартиру.

Проте при визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири ОСОБА_4, у сумі 4647грн.06коп., суд першої інстанції не врахував наступні обставини та вимоги закону. Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.22, ст.1166 ЦК України відшкодуванню підлягають реальні збитки, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За положеннями ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. З рішення суду вбачається, що суму 4647грн.06коп. складають як документально підтверджені витрати ОСОБА_4 на придбання для ремонту пошкоджених залиттям приміщень квартири будівельних матеріалів, лінолеуму та шпалери, так і витрати на здійснення ремонтних робіт. Згідно товарних чеків вартість придбаних матеріалів склала 2647грн.09коп. Між тим, доказів на підтвердження понесених ОСОБА_4 витрат на здійснення ремонтних робіт не містять ні матеріали справи, ні апеляційна скарга. За таких обставин підстав для їх відшкодування не вбачається. У звязку з цим розмір присудженого до стягнення на користь ОСОБА_4 матеріального відшкодування підлягає зменшенню з 4647грн.06коп. до 2647грн.09коп.

При встановленні факту спричинення співвласникам квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок неправомірного перекриття ОСОБА_4 водопостачання у їх квартиру та визначенні розміру цього відшкодування судом першої інстанції допущено наступне протиріччя. Так, суд відповідно до вимог ст.383, ч.1 ст.1167 ЦК України на підставі наданих письмових доказів встановив, що і ОСОБА_2, і ОСОБА_3 неправомірними діями ОСОБА_4 завдана моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у розмірі 2000грн. Тобто, виходячи з мотивів суду моральне відшкодування ОСОБА_2 і ОСОБА_3 фактично мало складати по 1000грн. кожному. Визначений судом розмір морального відшкодування відповідає обставинам спричинення шкоди, ступнею та обсягу завданих співвласникам моральних страждань і відповідно до вимог ст.212 ЦПК України надана судом оцінка доказів при визначенні розміру морального відшкодування переоцінці не підлягає. Проте встановивши факт спричинення шкоди обом позивачам, суд безпідставно та суперечливо ухвалив рішення про стягнення усього морального відшкодування у розмірі 2000грн. лише на користь ОСОБА_2, а у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди безпідставно відмовив. Враховуючи встановлені обставини та мотиви суду у звязку з приведенням у відповідність з ними і висновків суду, його рішення підлягає скасуванню в частині відмови у позові ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди зі стягненням на його користь 1000грн. цього відшкодування та зміні в частині присудженого до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми морального відшкодування зі зменшенням його розміру до 1000грн.

Оскільки висновки суду першої інстанції у вказаних частинах не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України слід скасувати в частині відмови у позові ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цієї вимоги та змінити в частині розміру присудженої до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми матеріального відшкодування і в частині присудженого до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми морального відшкодування.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України на повернення судових витрат з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 243грн.60коп., а на користь ОСОБА_3 229грн.40коп.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню. В іншій частині їх скарги задоволенню не підлягають. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої частини в частині відмови у задоволенні її позову про стягнення з ОСОБА_4 1330грн. на відшкодування матеріальної шкоди суперечать вимогам закону. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. На підтвердження понесення витрат на придбання питної води на вказану вище суму ОСОБА_2 посилалась на розписки ОСОБА_6 (а.с.39-41). Однак доказами купівлі-продажу товару можуть бути відповідні фінансові документи, чеки, квитанції та ін. А тому вказані розписки фізичної особи про отримання грошових сум за доставку води з врахуванням ст.ст.57,58 ЦПК України не можуть вважатись належними письмовими доказами відносно предмету доказування. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на недоведеність її вини у затопленні квартири ОСОБА_4 суперечать наявним у матеріалах справи письмовим доказам, які свідчать як про встановлення факту залиття, так і про встановлення його причини з пориву гнучкого шлангу подачі холодного водопостачання на кухонний змішувач у квартирі №90 жилого будинку №66 по пр.Леніна у м.Дніпродзержинськ. ОСОБА_2, як власником квартири, з якої відбулось залиття, не заперечувалось ні вказаного факту, ні вказаної причини, ні облаштування гнучкого шлангу подачі холодного водопостачання на кухонний змішувач у її квартирі. Відповідно вимог ст.ст.319,383 ЦК України власність зобовязує, а тому власник квартири має право здійснювати ремонт та зміни у квартирі, якщо вони не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку. За справність внутрішнього квартирного технічного обладнання відповідальність несе власник квартири. ОСОБА_2 не заперечувалось вини у залитті квартири, навпаки, визнавалась як вина, так і спричинення шкоди, у звязку з чим нею та ОСОБА_3 добровільно, у позасудовому порядку приймались заходи по її відшкодуванню шляхом часткового придбання будівельних матеріалів та інших дій по ремонту квартири ОСОБА_4 Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про повязаність пориву шлангу у її квартирі 19.11.2012р. у звязку з високим тиском у системі водопостачання не підтверджені відповідними доказами. Посилання ОСОБА_2 на те, що до такого висновку прийшло ПП БК Лідер, суперечать дійсному змісту вказаного висновку. Так, висновок ПП БК Лідер зроблено 5.08.2013р. майже через 9 місяців після залиття квартири та стосується він лише діагностики бойлера (а.с.53). Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність акту про причини залиття у звязку зі складенням його неналежним житловим органом - товариством Оріон суперечать дійсним обставинам про складення акту працівниками дільниці №1 ТОВ Виробниче підприємство Жилсервіс.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпропетровськ від 24 вересня 2014 року скасувати в частині відмови у позові ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та змінити: в частині розміру присудженої до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суми матеріального відшкодування, в частині присудженого до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми морального відшкодування та в частині судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на 2647грн.09коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243грн.60коп. на повернення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 229грн.40коп. на повернення судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_7

ОСОБА_8