АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/7356/14-ц 22-ц/774/943/К/15
Справа № 214/7356/14 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/943/К/15 інстанції - Попов В.В.
Категорія 57 (4) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Грищенко Н.М., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про поновлення порушених прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про поновлення порушених прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживача. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 травня 2014 року уклала з ФОП ОСОБА_3 договір, згідно умов якого останній зобов'язався виготовити та встановити їй три металопластикові конструкції з ПВХ протягом 14 робочих днів.

Оскільки до теперішнього часу зобов'язання за договором відповідачем не виконані, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь суму попередньої оплати за замовлення у розмірі 3500 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 43719 грн., а також 12180 грн. моральної шкоди, спричиненої діями відповідача у зв'язку з невиконанням умов договору.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму попередньої оплати за Договором №24 від 20.05.2014 року в розмірі 3500 грн. та пеню за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 590 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, судом не застосовано ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої вона має право на відшкодування збитків, помилково застосовано п. 5.2. укладеного договору замість ч. 5 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», який має вищу юридичну силу, а також безпідставно відмовлено у стягненні з відповідача на її користь моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 травня 2014 року між ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3 укладено договір №24, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виготовити та встановити позивачу три металопластикові конструкції з ПВХ протягом 14 робочих днів, а позивач, в свою чергу, зобов'язалась прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти на умовах визначених у договорі.

Відповідно до п. 3.2 Договору загальна вартість замовлення позивача складає 5900 грн.

Відповідно до п. 3.3.1. Договору попередня оплата замовлення становить 70% від загальної вартості при укладанні Договору, яка була визначена сторонами у розмірі 3500 грн. та сплачена позивачем в момент укладення Договору.

У погоджений сторонами строк відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, металопластикові конструкції з ПВХ позивачу не виготовив та не встановив.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходи в з того, що відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, у зв'язку з чим на користь позивача підлягають стягненню попередня оплата за замовлення в розмірі 3500 грн., а також узгоджений сторонами під час укладення договору розмір неустойки, який становить 10 % від суми замовлення та складає 590 грн. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди, у разі завдання її внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Колегія суддів з таким висновком суду у повному обсязі погодитись не може з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Згідно частин 1, 2 ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Як убачається із матеріалів справи 20 травня 2014 року між ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3 укладено договір №24, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виготовити та встановити позивачу три металопластикові конструкції з ПВХ протягом 14 робочих днів, а позивач, в свою чергу, зобов'язалась прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти на умовах визначених у договорі.

Під час укладення договору сторонами було обумовлено обсяг робіт, строки їх виконання, вартість та строк оплати, а також відповідальність сторін, тобто всі істотні умови, з якими у повному обсязі погодилась позивач, про що свідчить її підпис на договорі побутового підряду.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі несвоєчасного встановлення виробів чи зриву їх доставки виконавець сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,1 % в день від вартості не встановлених виробів, при цьому загальна сума штрафу не може перевищувати 10 % від суми договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойка відноситься до спеціальних форм відповідальності разом з деякими іншими способами забезпечення зобов'язань, які передбачені главою 49 ЦК України.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано та на підставі вказаних матеріальних норм ЦК України стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку у розмірі 590,00 грн. відповідно до п. 5.2 договору побутового підряду.

Доводи позивача про те, що правові норми Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема ч. 5 ст. 15 Закону має вищу юридичну силу порівняно з іншими матеріальними законами, на увагу не заслуговують, оскільки суперечать ч. 2 ст. 4 ЦК України, відповідно до якого основним актом цивільного законодавства України є Цивільний Кодекс України, ч. 3 ст. 865 ЦК України, якою передбачено застосування законодавства про захист прав споживачів лише до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом.

З висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди колегія суддів не може погодитись, оскільки такий висновок суперечить п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, відповідно до якого у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди, як і сплата неустойки та відшкодування збитків є мірами відповідальності і застосовуються, за загальним правилом, у разі наявності вини порушника (ст. 614 ЦК України).

Враховуючи, що зобов'язання за договором побутового підряду порушено відповідачем, а у цивільному праві діє презумпція вини, тобто особа, яка порушила зобов'язання, вважається винною, поки не доведе відсутність своєї вини, що відповідачем не зроблено, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення цієї частини позовних вимог не ґрунтується на правових нормах.

З урахуванням вищевказаного та з урахуванням роз'яснень наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, беручи до уваги конкретні обставини по справі, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в 1000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню, з ухваленням відповідно до п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, нового рішення про часткове задоволення цих вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. та про відмову у решті цих позовних вимог.

Рішення в частині розміру стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пені в сумі 590,00 грн. підлягає залишенню без змін.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача попередньої оплати в сумі 3500,00 грн. не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 313, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2015 року в частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 (одна тисяча) грн., у решті цих позовних вимог відмовити.

Рішення в частині розміру стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пені в сумі 590,00 грн. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Н.М.Грищенко

В.І.Чорнобук