Ухвала

іменем україни

16 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року відкрите акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч» (далі - ВАТ «Сортнасіннєовоч»), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Сортнасіннєовоч-Львів» (далі - ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення майна, посилаючись на те, що спірні договори було укладено всупереч інтересам товариства, за явно заниженою ціною та за попередньою зловмисною домовленістю ОСОБА_2, як керівника товариства та його невісткою ОСОБА_1, з метою власного збагачення.

Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, позивач просив визнати недійсними договори купівлі-продажу приміщення магазину площею 21,3 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 та приміщення магазину площею 59,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_2, укладені 03 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» і ОСОБА_1 та повернути зазначені нежилі приміщення у власність товариства, витребувавши їх з володіння відповідача.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2013 року зазначене рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким поновлено ВАТ «Сортнасіннєовоч» строк позовної давності. Визнано договір купівлі-продажу приміщення магазину площею 21,3 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1, укладений 03 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» та ОСОБА_1 та договір купівлі-продажу приміщення магазину площею 59,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_2, укладений 03 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» і ОСОБА_1 - недійсними. Зобов'язано повернути у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» вищевказані нежилі приміщення, витребувавши їх у ОСОБА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 31 липня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано рішення апеляційного суду Львівської області від 18 лютого 2013 року та залишено в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року.

У жовтні 2013 року ВАТ «Сортнасіннєовоч» звернулося до районного суду з заявою про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року в зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року заяву задоволено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року скасовано.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2015 року, позов ВАТ «Сортнасіннєовоч» задоволено. Визнано договори купівлі-продажу приміщення магазину площею 21,3 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 та приміщення магазину площею 59,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_2, укладені 03 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» і ОСОБА_1 - недійсними. Повернуто у власність позивача приміщення магазинів площею 21,3 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 та площею 59,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_2, витребувавши їх у відповідача.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені в справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 03 грудня 2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» в особі його керівника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були укладені договори купівлі-продажу приміщень магазинів площею 21,3 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 та площею 59,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_2.

В силу ч. ч. 1 - 3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

За змістом ч. 1 ст. 79 ГК України господарські товариства створюються з метою одержання прибутку.

Як зазначено в ч.1 ст. 161 ЦК України виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.

Згідно п. 2.2 Статуту ВАТ «Сортнасіннєовоч» основними напрямками діяльності ВАТ «Сортнасіннєовоч» є закупівля і реалізація насіння овочевих культур, гуртова, роздрібна і комісійна торгівля насінням, укладення контрактів в тому числі на міжнародних ринках тощо.

Відповідно до п. 8.28 Статуту ВАТ «Сортнасіннєовоч» генеральний директор представляє та захищає інтереси ВАТ у стосунках з органами державної влади та управління, іншими підприємствами та організаціями, виконує інші функції, які не суперечать цьому Статуту, та не відносяться до компетенції Зборів акціонерів або спостережної ради.

Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України і відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Як зазначено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Згідно ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі акта органу юридичної особи, в тому числі Статут ВАТ «Сортнасіннєовоч» є установчим документом товариства, а отже є актом юридичної особи, на підставі якого виникає представництво.

Таким чином, установивши, що під час укладення спірних договорів купівлі-продажу, бажанням ОСОБА_2, який діяв від імені ВАТ «Сортнасіннєовоч», було надання ОСОБА_1 певних переваг, яких вона не мала змоги отримати за інших обставин, що свідчить про певний умисел та домовленість відповідачів при укладенні таких договорів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, проте відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, про застосування наслідків було заявлено відповідачем відповідне клопотання.

З такими висновками суду першої інстанції погодився й касаційний суд, скасувавши рішення апеляційного суду, яким позов було задоволено.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, ВАТ «Сортнасіннєовоч», як нововиявлені обставини зазначало про визнання 17 листопада 2007 року ОСОБА_2 перед товариством обов'язку щодо повернення спірних приміщень магазинів, про що позивачеві стало відомо з листа прокурора Шевченківського району м. Львова від 08 жовтня 2013 року, і що свідчить про переривання строку позовної давності.

Згідно ст. 361 ЦПК України, підставами перегляду рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до п. п. 3, 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Як роз'яснено у п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає.

Таким чином установивши наявність, передбачених ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин, належним чином перевіривши дотримання ВАТ «Сортнасіннєовоч» встановленого ч. 1 ст. 361 ЦПК України строку звернення до суду, суди попередніх інстанцій дійшли по суті вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами й відповідно скасуваннярішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року та ухвалення нового рішення про задоволення позову, оскільки на час ухвалення рішення позивачу не було відомо про протокол загальних зборів акціонерів ВАТ «Сортнасіннєовоч» від 17 листопада 2007 року, який свідчить про переривання строку позовної давності та доведеності й обґрунтованості позовних вимог товариства щодо недійсності спірних договорів купівлі-продажу нежилих приміщень.

Такі висновки судів є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами правильно визначено характер спірних правовідносин та застосовано положення норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року заяву ВАТ «Сортнасіннєовоч» про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 травня 2012 року задоволено та зазначене судове рішення скасовано. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2015 року справу розглянуто по суті та задоволено позовні вимоги ВАТ «Сортнасіннєовоч».

Застосування судом першої інстанції розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у такому порядку, в сукупності з іншими обставинами не є тим порушенням, що могло призвести чи призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні, оскільки висновки судів щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ВАТ «Сортнасіннєовоч» зроблені вірно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П.Дербенцева

Д.О.Остапчук

В.О.Савченко