АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Чобіток А.О., Шебуєвої В.А..,

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є її колегою по роботі, яка з вересня 2014 року розповсюджує відносно неї та її дочки недостовірні відомості, пише різні образи в мережі Інтернет, що призводить до приниження її честі та гідності, ділової репутації, оскільки вона працює лікарем-стоматологом. Неправомірні дії відповідачки призвели до заподіяння їй моральної шкоди, що виражається у тому, що у неї погіршився стан здоров"я, вона постійно вимушена виправдовуватися. Оскільки відповідачка не бажає припиняти неправомірні дії щодо неї, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять її честь, гідність, ділову репутацію, відомості, зазначені у мережі Інтернет, а саме на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, у соціальних мережах "вконтакте" та "одноклассниках" щодо неї та членів її сім"ї; визнати наклепом усні та письмові заяви відповідача, подані на ім"я головного лікаря до КНП КДЦ Деснянського району м. Києва; визнати наклепом дії відповідачки з виготовлення та поширення інформації відносно позивачки у мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, у соціальних мережах "вконтакте" та "одноклассниках" відомості щодо позивачки та членів її сім"ї; зобов"язати відповідачку припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно позивачки та членів її сім"ї; стягнути з відповідачки на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 60 000, 00 грн.; стягнути з відповідачки на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 8 000, 00 грн., судові витрати покласти на відповідачку.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_2 відомості, зазначені у мережі Інтернет, а саме на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, у соціальних мережах "вконтакте" та "одноклассники" щодо ОСОБА_2

Зобов"язано ОСОБА_3 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно ОСОБА_2 В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно із положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

За змістом ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 є колегами по роботі, працюють лікарями-стоматологами у філії № 3 КНП "КДЦ" Деснянського району м. Києва.

Звертаючись з позовними вимогами в частині визнання наклепом усних та письмових заяв відповідача та визнання наклепом дій відповідача з виготовлення та поширення інформації відносно позивачки у мережі Інтернет та у коментарях відомостей щодо неї та членів її сім'ї, позивачка обрала не вірний спосіб захисту порушених її прав, а тому суд правильно відмовив в задоволенні позову в цій частині.

Згідно із ч.1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_2 вказувала про те, що з вересня 2014 року відповідачка почала розповсюджувати відносно неї неправдиві відомості шляхом розміщення у мережі Інтернет, написання відповідних заяв на ім"я керівництва КНП "КДЦ", що призводить до приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки, що і змусило її звернутися з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідачка розповсюджує недостовірні відомості відносно позивачки в мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, у соціальних мережах "вконтакте" та "одноклассники", а тому обґрунтовано задовольнив позов в частині визнання недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивачки відомості, зазначені у мережі Інтернет, а саме на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1, у соціальних мережах "вконтакте" та "одноклассниках" щодо позивачки, та зобов'язав відповідачку припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно ОСОБА_2

Відповідачкою ОСОБА_3 рішення суду в цій частині не оскаржується, й обов'язкових підстав для скасування рішення суду відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її права. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи або юридичної особи.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ні позивачем, ні його представником не надано суду будь-яких переконливих доказів на підтвердження того, що внаслідок протиправних дій відповідачки та з її вини позивачці ОСОБА_2 завдано моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Судом встановлено, що при розгляді даної справи між ОСОБА_2 та ПП «Адвокатське експертне об'єднання» 06.02.2015 року був укладений договір про надання юридичної допомоги. За надання юридичної допомоги позивачкою на рахунок Підприємства було сплачено 8000.00 грн. , що підтверджується квитанцією про оплату. На підтвердження виконання умов вказаного Договору ОСОБА_2 були надані Акти прийому-передачі виконаних робіт, підписані нею та директором ПП «Адвокатське експертне об'єднання» ОСОБА_1.( а.с.126-127).

Під час розгляду справи інтереси позивачки на підставі довіреності представляв ОСОБА_1 Як вбачається із тексту вказаної довіреності, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 бути її представником на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення, в той час як в актах прийому передачі виконаних робіт зазначено про виконання певних робіт саме ПП «Адвокатське експертне об'єднання», якому й були сплачені позивачкою кошти.

Враховуючи викладене суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в задоволенні вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2- відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: