233 № 233/3975/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Янюка Ю. Б.

при секретарі Махота О.В за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача -

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка також представляє інтереси малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Костянтинівського міськвиконкому, про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

6 липня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5, яка також представляє інтереси малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа - Служба у справах дітей Костянтинівського міськвиконкому, про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Вони обґрунтовували свої вимоги тим, що перебувають у шлюбі та сумісно проживають у квартирі №55 в домі №63 по вул.6-го вересня в м.Костянтинівка Донецької області, яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 26 квітня 2002 року. Будучи власником та користувачем вказаної квартири, вони обмежені у своєму праві, тому що у квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_5, яка є їхньою дочкою, та двоє її малолітніх дітей. Відповідач ОСОБА_5 з дітьми у квартирі не проживає на протязі 9 років, їхніх особистих речей у квартирі немає і по теперішній час вона не знялась з реєстрації. Вона права власності на вказане житло чи права користування ним не має, і у зв'язку з наведеними обставинами вони змушена нести додаткові витрати по утриманню житла. У зв'язку з наведеними обставинами вони просять визнати ОСОБА_5 та її малолітніх дітей особами, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5, яка також представляє інтереси малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в судове засідання не явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та вказала, що не проживає з дітьми у квартирі батьків протягом 9 років.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Костянтинівського міськвиконкому, не заперечує проти задоволення позову, оскільки відповідач ОСОБА_5, яка є законним представником своїх малолітніх синів, разом з дітьми у квартирі батьків не проживає протягом 9 років і, як свідчить її заява на адресу суду, забезпечена житлом та просить задовольнити позовні вимоги.

З'ясувавши у судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира №55 в домі №63 по вул.6-го вересня в м.Костянтинівка Донецької області, в якій він проживає разом із дружиною ОСОБА_1 (а.с.17). У цій квартирі також зареєстрована їхня дочка, ОСОБА_5 (а.с.11), та двоє її малолітніх синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18-19,22).

Суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_5 та двоє її малолітніх дітей в цій квартирі не мешкають без поважних причин з 2006 року, тобто на протязі 9 років, про що свідчать покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, акт перевірки паспортного режиму від 29 травня 2015 року, складений представниками КП «СЕЗ» (а.с.20), відомості про реєстрацію ОСОБА_5 по вул.Воркутинська,4 в м.Печора Республіки Комі Російської Федерації (а.с.13). Відповідач ОСОБА_5 не бере участі у сплаті платежів по утриманню квартири, де вона зареєстрована, що порушує право власності та користування квартирою позивачами. У свою чергу, відповідач ОСОБА_5 та її малолітні діти права власності на вказану квартиру не мають.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_5 та її малолітні діти відсутні у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для них не мається, і вона не скористувалась своїм правом у встановлених законом межах повернутись з дітьми до спірного житлового приміщення, порушене право власності та користування житлом позивачами підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача ОСОБА_5 та її малолітніх дітей, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими особами, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка також представляє інтереси малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа - Служба у справах дітей Костянтинівського міськвиконкому, про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, задовольнити. Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, та її малолітніх дітей, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими особами, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі №55 в домі №63 по вул.6-го вересня в м.Костянтинівка Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя