Справа № 309/4644/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Ігнатюка Б.Ю., Кожух О.А.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Хустська філія ПАТ «Закарпатгаз», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 28 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА

26 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій.

Позивач зазначав, що 3 жовтня 2000 року між ним та Хустською філією ПАТ «Закарпатгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання № 7370 на підставі якого він зі своєю сім'єю безперешкодно користувався природнім газом. 13 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 на території власної земельної ділянки самовільно та безпричинно перерізав газові труби від газового стояка і лічильника, через які здійснюється постачання газу до будинку позивача. Внаслідок неправомірних дій відповідача родина позивача залишилась без газу.

Листом від 18 серпня 2014 року № 448 ПАТ «Закарпатгаз» повідомив ОСОБА_1 про звернення ОСОБА_2 із заявою про самовільне підключення позивача до газового стояка. Відповідно до акту про виявлені порушення № 3269 від 21 липня 2014 року факту незаконної самовільної врізки позивача до газового стояка, розташованого на земельній ділянці відповідача, не було виявлено, оскільки законність даного підключення підтверджується технічною документацією.

15 вересня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Закарпатгаз» із заявою про поновлення газопостачання, припиненого незаконними діями відповідача. Про неправомірність дій відповідача свідчить лист № 448 від 18.08.2014р., надісланий на його адресу начальником Хустської філії ПАТ «Закарпатгаз».

Листом № 559 від 7 жовтня 2014 року ПАТ «Закарпатгаз» повідомило позивача про те, що відповідач перешкодив їх працівникам поновити газопостачання, тому ОСОБА_1 було запропоновано внести зміни в проектно-технічну документацію та підключити газопостачання у інший спосіб.

ОСОБА_1 уклав з Хустською філією ПАТ «Закарпатгаз» договір підряду від 25 вересня 2014 року на проведення будівельно-монтажних робіт по газифікації, вартість яких разом з комісією банку становила 4695,20 грн., які позивач просив стягнути з відповідача як завдану матеріальну шкоду.

Також позивач вважав, що неправомірними діями відповідача по самовільному відключенню від газопостачання йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в порушенні прав власника, втраті нормальних життєвих зв'язків, а також він змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя його родини у вигляді звернення до різних установ та організацій і здійсненні відновлення газопостачання за свій рахунок. Розмір моральної шкоди визначив в сумі 2500 грн. Просив також стягнути на його користь сплачений судовий збір та витрати на оплату адвокатських послуг.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги та вирішити питання по судових витратах.

Рішенням Хустського районного суду від 28 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 гривень моральної шкоди та 500 гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди із-за порушення норм матеріального права, неповного встановлення обставин справи, просив скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове рішення про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4695,20 грн. й змінити рішення в частині часткового задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу з 500 грн. на 2000 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду про часткове задоволення позову як необгрунтоване по причині неповного встановлення обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, оскільки згідно проектно-технічної документації газифікації жилого будинку ОСОБА_1 врізка до газового стояка ОСОБА_2 не передбачена.

В запереченні представник третьої особи без самостійних вимог публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» Куцина Ю.М. просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 як безпідставну та необгрунтовану й залишити без змін ухвалене у відповідності до вимог закону рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_5, який згідно договору про надання правової допомоги представляє інтереси ОСОБА_1, підтримав апеляційну скаргу й просив відхилити апеляційну скаргу відповідача як безпідставну.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 підтримали подану відповідачем апеляційну скаргу і просили відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах позивача як необгрунтовану.

Представник третьої особи без самостійних вимог публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» Куцина Ю.М. просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 з підстав наведених в запереченні.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті матері.

Встановлено, що на підставі ситуативного плану та відсутності заперечень з боку ОСОБА_7 - бувшого власника будинку АДРЕСА_2, будинок ОСОБА_1 у 1990 роках був піключений до газової мережі ПАТ «Закарпатгаз» через газовий стояк, розташований на сусідній земельній ділянці.

Судом встановлено, що 3 жовтня 2000 року між ОСОБА_1 та Хустською філією ВАТ «Закарпатгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання № 7370, на підставі якого він та його сім'я до середини вересня 2014 року безперешкодно користувалися природнім газом для своїх потреб.

Правомірність підключення будинку позивача до газового стояка, який знаходиться на земельній ділянці ОСОБА_2, підтверджується листом Хустської філії ПАТ «Закарпатгаз» № 448 від 18 серпня 2014 року (а.с. 10).

З протоколу за № 014506 про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2014 року, який складено дільничним інспектором міліції Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області, вбачається, що 13 вересня 2014 року біля 17:00 год. ОСОБА_2 на подвір'ї свого господарства самовільно відрізав труби газопроводу від газового стояка, чим спричинив незручності ОСОБА_1, позбавивши його газопостачання.

За вказані вище протиправні дії, постановою № 23 адміністративної комісії Хустської міської ради від 7 жовтня 2014 року ОСОБА_2 за порушення п. 7.2 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 1.10.1997р. №254 (надалі - Правил), притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до п. 7.1.6 пункту Правил відключення від діючих газопроводів відноситься до газонебезпечних робіт.

Пунктами 7.2 та 7.3 Правил передбачається, що газонебезпечні роботи повинні виконуватися під керівництвом спеціаліста, і що газонебезпечні роботи повинні виконуватися бригадою в складі не менше двох працівників.

Представник третьої особи ПАТ «Закарпатгаз» Сливка Г.Ю. пояснила, що в день відключення позивача від газопостачання працівникам товариства не видавався наказ на виконання таких робіт, відключення позивача від газопостачання відбулося у вихідний день і що їхні працівники не виконують такі роботи у вихідні дні.

Отже, як вірно зазначив суд, твердження відповідача про те, що відключення від газопостачання здійснювалось не ним, а працівниками ПАТ «Закарпатгаз», не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, а тому ОСОБА_2 не мав права самовільно відрізати газові труби від газового стояка і лічильника, через які здійснюється постачання газу до будинку ОСОБА_1.

Встановивши, що позивач навів суду докази про неправомірні дії з боку відповідача щодо відключення його від газопостачання, які мали негативні наслідки для його душевного стану, втрати нормальних життєвих зв'язків його та його родини, суд, на підставі ст. 1166 та ст. 1167 ЦК України дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1500 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд встановив, що відповідач, як власник земельної ділянки, не дав згоди на підключення позивачем газопостачання через газовий стояк, що знаходиться на належній йому земельній ділянці. Зважаючи на дані обставини та наявність спору між сторонами, ПАТ «Закарпатгаз» запропонувало позивачу внести зміни до проектно-технічної документації та підключити газопостачання іншим способом, а саме з газового стояка який влаштований на подвір'ї будинку самого позивача, за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до чинного законодавства та договору підряду, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Закарпатгаз», оплата даних послуг покладена на замовника, яким в даному випадку являється позивач.

Таким чином, є обгрунтованим та відповідає матеріалам справи висновок суду, що кошти в розмірі 4658,20 грн. були сплачені позивачем на виготовлення технічної документації щодо проведення газифікації до власного будинку, а не майновою шкодою, завданою внаслідок неправомірних дій відповідача.

Отже, відмова суду в позові про відшкодування матеріальної шкоди із зазначених вище підстав є правомірною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в інтересах позивача щодо зміни рішення суду в частині вирішення питання про стягнення судових витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову частково такі присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України апеляційні скарги слід відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: