АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Галичанського А.Д., Кулянда М.І.

При секретарі : Паучек І.І.

За участю : позивача ОСОБА_1, представника відповідача Сухар Т.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міський торговельний комплекс «Калинівський ринок», третя особа - профспілковий комітет «Первинна профспілкова організація працівників КП МТК «Калинівський ринок» в особі голови профспілки Деруса О.Г., про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 11 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до КП МТК «Калинівський ринок», третя особа: профспілковий комітет «Первинна профспілкова організація працівників КП МТК «Калинівський ринок» в особі голови профспілки Деруса О.Г. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на наступне.

27.06.2012 року він був прийнятий на роботу на посаду заступника генерального директора з договірної роботи та юридичних питань на КП МТК «Калинівський ринок». Відповідно до наказу №163-П 28.05.2014 року, адміністрація КП МТК «Калинівський ринок» 29.05.2014 року вручила йому повідомлення про заплановане звільнення 30 липня 2014 року з посади заступника генерального директора з договірної роботи та юридичних питань на підставі п.1 статті 40 КЗпП України. 30.07.2014 року його було запрошено на засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників КП МТК «Калинівський ринок» на якому практично без обговорення та за прискореною процедурою було прийняте рішення на дачу згоди на розірвання трудового договору за п.1 статті 40 КЗпП України. В подальшому 01.09.2014 року його було звільнено з вказаної вище посади.

Вважає, що керівництво ринку звільнило його з порушенням трудового законодавства, оскільки при скороченні його посади, до штатного розпису підприємства було введено нові посади: начальник відділу із договірної роботи, з окладом 4019,00 гри., та юрисконсульт, з окладом 6065,00 грн., однак жодна з вище вказаних посад не була йому запропонована. Натомість відповідач запропонував переведення позивач на посаду інспектора відділу оперативного реагування служби безпеки з оплатою за фактично відпрацьований час з місячної тарифної ставки 2017,00 грн. на місяць.

Вказує що, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він Повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися,

___________________________________________________________________________________________________

№ 22ц-794/895/15 р. Головуючий у 1 інстанції: Тріска А.І.

Категорія : 54 Доповідач: Винту Ю.М.

про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Незважаючи на вказані норми закону, при звільнення позивача, відповідач не надав профспілковому комітету за три місяці до намічуваного звільнення жодної інформації про ці заходи та не провів консультації, а фактично поставив до відома профспілковий комітет про необхідність дати згоду на звільнення.

Враховуючи порушення які допустив відповідач, вважає що його слід поновити на посаді заступника генерального директора з договірної роботи та юридичних питань на КП МТК «Калинівський ринок», а наказ №268-П від 01.09.2014 року «Про припинення трудового договору» - визнати незаконним та скасувати.

У зв'язку з його незаконним звільненням він має право на отримання від відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу (107 робочих днів) з серпня по грудень 2014 року в сумі 42734,73 грн.

Строк на звернення до суду ним було пропущено з поважних причин, оскільки він з 29.08.2014 року знаходився на амбулаторному лікуванні та враховуючи важкий стан здоров'я та не міг вчасно звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Просив позов задовольнити: визнати причину пропуску строку для звернення до суду за захистом порушеного права поважним; визнати наказ № №268-П від 01.09.2014 року «Про припинення трудового договору» незаконним та скасувати; поновити його на посаді заступника генерального директора з договірної роботи та юридичних питань на КП МТК «Калинівський ринок»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 42734,73 грн.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 11 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 11 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зібраними по справі доказами встановлено, що позивач з 27.06.2012 року обіймав посаду заступника генерального директора з договірної роботи та юридичних питань на КП МТК «Калинівський ринок».

28.05.2014 року відповідач видав наказ №163-П «Про внесення змін До Штатного розпису КП МТК «Калинівський ринок» згідно якого вводиться до штатного розпису шість посад з 01.06.2014 року та одна посада з 14.06.2014р. Пунктом 2 вказаного наказу передбачено виведення із штатного розпису підприємства 10 посад, серед яких посада позивача вивільняється з 01.08.2014 року.

29.05.2014 року позивача було повідомлено про скорочення його посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 30.07.2014 року, з виплатою вихідної допомоги.

08.07.2014 року позивач був ознайомлений з повідомленням від 02.07.2014 року з пропозицією переведення на посаду інспектора відділу оперативного і реагування служби безпеки з оплатою за фактично відпрацьований час з місячної тарифної ставки 2017,00 грн. на місяць. Згідно даного повідомлення позивач відмовився від запропонованої посади.

На засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників КП МТК «Калинівський ринок» від 30.07.2014 року, було надано згоду профспілки на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з наказом КП МТК «Калинівський ринок» №268-П від 01.08.2014 року про припинення трудового договору, позивача було звільнено з займаної посади, з виплатою вихідної допомоги та компенсацією за невикористану відпустку.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Держава гарантує працездатним громадянам, згідно вимог ст. 5-1 КЗпП України, правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ч.І ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Статтею 49-2 КЗпП України визначено про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Під час прийняття рішення про звільнення позивача відповідачем було враховано переважне право інших працівників на залишення на роботі.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові інщу роботу иа тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Зібраними по справі доказами встановлено, що відповідачем були дотриманні норми чинного трудового законодавства при звільненні позивача з займаної посади, оскільки, звільнення працівників КП МТК «Калинівський ринок», в тому числі позивача, відбулося у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників підприємства. Позивач, 29.05.2014 року, за два місяці до звільнення був ознайомлений з вивільненням його посади. Відповідачем 02.07.2014 року, було запропоновано ОСОБА_1, посаду інспектора відділу оперативного реагування служби безпеки з оплатою за фактично відпрацьований час з місячної тарифної ставки 2017,00 грн. на місяць, у зв'язку з відсутністю на підприємстві посади відповідної кваліфікації, від якої останній відмовився.

Посилання позивача на те, що на підприємстві були інші посади, які б відповідали його кваліфікації, однак не були йому запропоновані є необгрунтованими, оскільки на момент повідомлення на зазначених посади були прийняті інші особи, які мали переважне право на залишення на роботі з врахуванням їх стажу роботи на підприємстві.

Таким чином судом першої інстанції було зроблено правильний висновок, що дії відповідача - КП МТК «Калинівський ринок», щодо прийняття наказу №268-П від 01.08.2014 року про припинення трудового договору з позивачем є правомірними та такими, що ґрунтуються на нормах трудового законодавства.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: