Справа №479/363/15-ц 12.08.2015 12.08.2015 12.08.2015
Провадження №22-ц/784/1953/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/784/1953/15
Категорія 23 Головуючий у 1-й інстанції: Репушевська О.В.
Доповідач апеляційної інстанції: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.;

суддів: Маляренко І.Б., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Романенко Ю.О.,

за участю: прокурора Коткової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

заступника прокурора Миколаївської області

на рішення Кривоозерського районного суду від 23 червня 2015 року у справі за позовом прокурора Кривоозерського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Кривоозерської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання недійсними договору надання водного об'єкту загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди та повернення водного об'єкту державі,

встановила:

В березні 2015 року прокурор Кривоозерського району в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Кривоозерської районної державної адміністрації (далі - Кривоозерською РДА), ОСОБА_2 про визнання недійсними договору надання водного об'єкту загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди та повернення водного об'єкту державі.

Прокурор зазначав, що 3 липня 2012 року між Кривоозерською РДА та ОСОБА_2 укладено договір надання водного об'єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди, загальною площею водного дзеркала 1,45 га, розташованого в межах території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, строком до 01 січня 2016 року. Вказаний водний об'єкт був переданий у фактичне користування орендарю згідно акту приймання-передачі від 13 липня 2012 року.

Прокурор також вказує, що при розпорядженні водним об'єктом загальнодержавного значення Кривоозерською РДА було перевищено свої повноваження, оскільки Кабінет Міністрів України не уповноважував місцеві державні адміністрації укладати договори щодо розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення. А тому Кривоозерська РДА не мала повноважень на укладення з ОСОБА_2 вказаного договору.

Прокурор також зазначав, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про аквакультуру» та ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України (із змінами від 26 лютого 2013 року) право на розпорядження землями водного фонду загальнодержавної власності мають обласні державні адміністрації.

Прокурор вважав, що оспорюваним договором порушені права держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, що відповідно до ст.ст. 388, 1212 ЦК України є підставою для повернення даного майна у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

Посилаючись на наведені обставини прокурор просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Кривоозерського районного суду від 23 червня 2015 року в позові прокурору відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову Прокурор посилається на те, що висновки суду не відповідають положенням Земельного кодексу, Водного кодексу, Закону України «Про місцеві державні адміністрації», якими врегульовано спірні правовідносини.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову прокурора, суд виходив з того, що останнім не доведено факт порушення прав чи законних інтересів держави чи будь-якого державного органу або органу місцевого самоврядування. Суд також зазначав, що Кривозерська РДА відповідно до положень ст. 51 Водного кодексу України була наділена повноваженнями надавати в оренду водні об'єкти загальнодержавного значення, а документи щодо укладення даного договору погоджені із відповідними управліннями Миколаївської обласної державної адміністрації. А тому відсутні підстави для задоволення позову.

Але з такими висновками суду в повній мірі погодитись не можна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 липня 2012 року між Кривоозерською РДА і ОСОБА_2 укладено договір надання водного об'єкту загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди, відповідно до якого Кривоозерська РДА як орендодавець надала, а ОСОБА_2 як орендар прийняв у строкове платне користування на умовах оренди водний об'єкт (загальною площею водного дзеркала 1,45 га) для риборозведення, розташований в межах території Мазурівської сільської ради, але за межами населеного пункту, терміном дії до 01 січня 2016 року (а.с. 6-7). Даний водний об'єкт переданий у користування ОСОБА_2 на підставі акту передання - приймання (а.с. 8). Із копії водогосподарського паспорту видно, що водний об'єкт (ставок), який є предметом оспорюваного договору оренди, знаходиться за межами населених пунктів на території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району, на балці Очеретнянський Яр лівої притоки річки Бульбока, в басейні річки Кодими (а.с. 10-23).

Даний договір підписаний сторонами та погоджений із Державний управлінням навколишнього середовища в Миколаївській області Миколаївським обласним виробничим управлінням меліорації і водного господарства (а.с.11, 38).

Відповідно до ст. 3 Водного кодексу України до водного фонду України належать поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Статтею 6 Водного кодексу України (в редакції чинній на час укладення договору) передбачено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування.

Народ України здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві Ради.

Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам державної виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно п.2 ст. 14 Водного кодексу до відання Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить: розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення.

Із листа Вознесенського міжрайонного управління водного господарства від 30 жовтня 2013 року вбачається, що водний об'єкт, який переданий в оренду ОСОБА_2, відноситься до водних об'єктів загальнодержавного значення (а.с. 24). Дана обставина сторонами не оспорювалась.

Відповідно до ст. 51 Водного кодексу України орендодавцем водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 24 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», ст. 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено право Кабінету Міністрів України передавати місцевим державним адміністраціям окремі повноваження органів виконавчої влади вищого рівня.

У ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено вичерпний перелік повноважень адміністрації у сфері використання та розпорядження землями, природними ресурсами та не передбачено повноважень адміністрації щодо розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

При цьому ч. 6 вказаної статті передбачено, що розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Наведене дає підстави вважати, що місцеві державні адміністрації набувають статусу орендодавців водних об'єктів загальнодержавного значення відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України лише за умови розмежування Кабінетом Міністрів України повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення, що передбачено ч. 6 цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, Кабінетом Міністрів України не здійснено розмежування повноважень у частині розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення між ним та місцевими державними адміністраціями, а тому у Кривоозерської РДА не було повноважень на укладення оспорюваного договору оренди.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 203 ЦПК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Аналізуючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що оспорюваний договір оренди є недійсним оскільки укладений з порушенням закону.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про аквакультуру» до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері аквакультури належать надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об'єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України.

Частина 5 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції від 26 лютого 2012 року) передбачено, що правом розпорядження землями водного фонду із земель державної власності на території області є обласна державна адміністрація. Тому у зв'язку з визнанням даного договору оренди недійсним водний об'єкт, який був предметом цього договору слід передати у розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Пункт 2 частини 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Тому є підстави для витребування у ОСОБА_2 даного об'єкту оренди і передачі його в розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на вказані положення закону уваги не звернув, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав та задоволення позову прокурора. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення, яким позов прокурора слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь держави підлягає стягненню по 365 грн. 40 коп. з кожного судового збору за подачу позовної заяви і апеляційної скарги, виходячи із розміру судового збору визначеного Законом для спорів немайнового характеру, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вартість вказаного водного об'єкту (243,60х3)= 730,80 грн.: 2= 365,4 грн.)

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області задовольнити.

Рішення Кривоозерського районного суду від 23 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов прокурора Кривоозерського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації задовольнити.

Визнати недійсним договір № 379 від 13 липня 2012 року про надання водного об'єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування, укладений між Кривоозерською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2.

Витребувати у ОСОБА_2 водний об'єкт площею водного дзеркала 1,45 га, розташований в межах території Мазурівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, і повернути його в розпорядження держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

Стягнути з Кривоозерської районної державної адміністрації та ОСОБА_2 на користь держави по 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. судового збору з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: