Справа № 192/1126/15-ц
Провадження № 2/192/414/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" грудня 2015 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участі секретаря судового засідання Сербіної Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - відділ державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області про зміну розміру та способу стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Позивач, з урахуванням уточненої заяви від 29 жовтня 2015 року (а.с.34) заяви звернувся до суду з позовом до відповідачки про зміну розміру та способу стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2000 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені та з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину до досягнення ним повноліття.
Позивач посилається на те, що після ухвалення судового у нього змінився сімейний стан, він одружився та в період шлюбу у нього народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також посилається на різке погіршення його матеріального стану, оскільки в 2000 році він працював у ТОВ «Агрос» та його заробіток був стабільним, а зараз він втратив роботу та сімя проживає на заробітну плату його дружини.
Крім того позивач посилається на погіршення стану свого здоровя, оскільки в 2009 році він отримав перелом лівої руки, який невірно зрісся, що призвело до порушення функції даної кінцівки, а зазначене не дозволяє йому працевлаштуватися.
В судове засідання 30 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.53), не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності (а.с.48).
Відповідач ОСОБА_4, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.55,106), в судове засідання 30 грудня 2015 року не зявилася, причини неявки суд не повідомила, як не дала і заперечень проти позову.
Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.56,105), у судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність їх представника (а.с.57).
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши надані сторонами у цивільній справі письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.
Положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Судом встановлено, що Солонянським районним судом Дніпропетровської області 12 червня 2000 року було видано виконавчий лист № 2-47/2000 на виконання рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області суду від 07 червня 2000 року, яким на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини доходів щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно, починаючи з 10 жовтня 1999 року до повноліття дитини (а.с.4).
На період розгляду справи судом зазначений виконавчий лист знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження №49690223 від 14 грудня 2011 року (а.с.64).
З довідки державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.91-92) вбачається, що станом на 31 жовтня 2015 року за даним виконавчим листом боржник ОСОБА_1 за період з грудня 2011 року по жовтень 2015 року має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 11 505 гривень 47 копійок, аліменти сплачує періодично в сумі від 1000 гривень до 300 гривень, що є меншим розміром, ніж нараховується державним виконавцем.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".
Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку.
В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічні положення містяться і п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, де також зазначено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.
Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії БТ-І №6854241, виданої на імя позивача ОСОБА_1, він офіційно не працює з 03 липня 2006 року (а.с.9), при цьому він перебуває на обліку в центрі занятості як безробітній з 23 листопада 2015 року (а.с.50), а його підприємницька діяльність припинена з 03 березня 2015 року (а.с.11,12), отримує мінливий нерегулярний дохід, а доказів щодо його офіційного працевлаштування та отримання регулярного доходу відповідач суду не надала.
Також судом було встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії І-КИ №100748 ОСОБА_1 02 вересня 2000 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с.6), в період якого них народилися спільні діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7,8), які згідно довідки Солонянської селищної ради № 4594 від 20 листопада 2015 року проживають разом з позивачем (а.с.49).
З урахуванням зазначеного, судом встановлено, що з дня ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів на користь відповідачки змінився його матеріальний стан, оскільки його заробіток (дохід) має нерегулярний характер, а також змінився і його сімейний стан та погіршився стан здоровя, що підтверджується актом дослідження стану здоровя від 16 квітня 2014 року (а.с13).
Таким чином, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що матеріальний стан платника аліментів змінився, його заробіток (дохід) став нерегулярним та мінливим, змінився його сімейний стан та погіршився стан здоровя, а позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у звязку з чим є правові підставі для зміни способу та розміру стягнутих за рішенням суду аліментів.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому аліменти з позивача на користь відповідачки необхідно стягнути у твердій грошовій сумі відповідно до положень ст.184 СК України. При цьому новий розмір стягуваних з позивача аліментів необхідно встановити у розмірі не менше 30% встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 вересня 2015 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 1455 гривень.
У звязку з зазначеним, розмір аліментів на утримання дитини необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 436 (чотириста тридцять шість) гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, а тому в задоволенні решти позову про визначення розміру аліментів на рівні 200 гривень щомісячно необхідно відмовити, оскільки визначений судом розмір аліментів є мінімальним.
Оскільки відповідно до вимог ст.ст.180-182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а позивач як батько є працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід, має інших утриманців, а тому зобовязаний та має можливість утримувати свою неповнолітню дитину на рівні мінімального розміру аліментів, який визначений ст. 182 СК України та Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».
Відповідачка як мати дитини також зобовязана утримувати неповнолітню дитину, а забезпечення матеріального утримання дітей на рівні не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є не правом, а обовязком батьків.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позов про зміну розміру та способу стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, а в задоволені решти позову необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-182,183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, третя особа - відділ державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області про зміну розміру та способу стягуваних за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Змінити розмір та спосіб стягуваних за виконавчим листом Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2000 року аліментів з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно, починаючи з 10 жовтня 1999 року до повноліття дитини, починаючи з 10 жовтня 1999 року.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 11 серпня 1999 року у твердій грошовій сумі у розмірі 436 (чотириста тридцять шість) гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, відмовивши в задоволенні решти позову.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Після набрання рішенням суду законної сили відкликати з відділу державної виконавчої служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області виданий 12 червня 2000 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області у цивільній справі №2-47/2000 виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх його доходів щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно, починаючи з 10 жовтня 1999 року до повноліття дитини, починаючи з 10 жовтня 1999 року.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина