Провадження №22-ц/784/1875/15
Провадження №22-ц/784/1875/15 Суддя суду 1-ї інстанції - Гуденко О.А.
Категорія - 27 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участі представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва

від 15 квітня 2015 року,

ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - Банк або ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року Банк пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

28 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "Укрсиббанк" (далі - АКІБ "Укрсиббанк") та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, номер якого після укладання додаткової угоди було змінено на №1, відповідно до якого Банк надав позичальнику строком до 27 липня 2038 року кредит у сумі 149 000 доларів США під 14 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором у цей же день був укладений договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» відповідачем було передано житловий будинок загальною площею 216 кв.м з огорожами та спорудами по АДРЕСА_1 ринковою вартістю 853 080 грн.

08 грудня 2011 року між ПАТ "Укрсиббанк", який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ "Дельта Банк" придбав права вимоги в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, в нього утворилась заборгованість за кредитом в сумі 3 652 511 грн.37 коп., яка складається з заборгованості за кредитним договором в сумі 89 774 грн.35 коп., заборгованості за додатковою кредитною угодою в сумі 3 562 737 грн.02 коп., з якої 1 918 831 грн.14 коп. заборгованості за кредитом та 1 643 905 грн.89 коп. заборгованості за відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність ПАТ "Дельта Банк" та визнання за Банком права власності на нього.

Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, Банк подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», районний суд виходив з того, що іпотека у встановленому законом порядку була припинена, а право власності на іпотечне майно перейшло до іншої особи, яка не була притягнута до справи в якості відповідача, а тому вимоги Банку до ОСОБА_4 є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.3 вказаного Закону, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що однією з підстав припинення іпотеки є реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Положення ч.3 ст.9 зазначеного Закону регламентує, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Між тим, згідно з ст.50 даного Закону, після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2008 року між АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого Банк надав позичальнику строком до 27 липня 2038 року кредит у сумі 149 000 доларів США під 14 % річних (т.1 а.с.8-33).

19 вересня 2008 року та 30 січня 2009 року було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими було змінено строки сплати процентів, тарифи Банку, а також графік погашення кредиту (т.1 а.с.34-37).

28 липня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань за вищенаведеним кредитним договором між АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано житловий будинок загальною площею 216 кв.м., житловою площею 99 кв.м. по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.38-41).

08 грудня 2011 року між ПАТ "Укрсиббанк" та позивачем було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ "Дельта Банк" придбав права вимоги в тому числі і за вищезазначеним кредитним договором та договором іпотеки. 28 березня 2012 року складений акт прийому-передачі документації за договором (т.1 а.с.49-51).

Згідно з довідкою ПАТ "Дельта Банк" своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 02 жовтня 2014 року у нього утворилась заборгованість за кредитом в сумі 3 652 511 грн.37 коп., яка складається з заборгованості за кредитним договором в сумі 89 774 грн.35 коп., заборгованості за додатковою кредитною угодою в сумі 3 562 737 грн.02 коп., з якої 1 918 831 грн.14 коп. заборгованості за кредитом та 1 643 905 грн.89 коп. заборгованості за відсотками (т.1 а.с.44, 45).

21 червня 2010 року Ленінським районним судом м.Миколаєва було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 12 листопада 2009 року у сумі 171 659,04 доларів США, що еквівалентно 1 372 864,72 грн. (т.2 а.с.146).

Зазначене рішення набрало законної сили 02 липня 2010 року.

27 вересня 2010 року стягувач отримав виконавчий лист та 13 жовтня 2010 року пред'явив його до виконання (т.2 а.с.145, 157).

15 жовтня 2010 року державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ було відкрито виконавче провадження щодо виконання даного виконавчого листа (т.2 а.с.144).

07 жовтня 2013 року житловий будинок, що є предметом іпотеки, був описаний та арештований державним виконавцем, а 31 січня 2014 року реалізований на прилюдних торгах (т.2 а.с.35, 113, 114).

У зв'язку з цим, 21 лютого 2014 року новий власник ОСОБА_6 отримав свідоцтво про належність йому на праві власності житлового будинку по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.136).

У цей же день іпотеку даного будинку було припинено, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.185-190).

27 жовтня 2014 року державним виконавцем було винесено розпорядження про перерахування ПАТ «Дельта Банк», який став новим стягувачем за вищезазначеним виконавчим листом, 80 669,55 грн., отриманих від реалізації предмета іпотеки (т.2 а.с.7).

Згідно з платіжним дорученням №584 від 27.10.2014 р. ГУ Державної казначейської служби України у Миколаївській області 17 січня 2015 року перерахувало ПАТ «Дельта Банк» вищевказану суму (т.2 а.с.7).

На даний час власником спірного будинку є ОСОБА_7 згідно з договором купівлі-продажу від 10.09.2014 року (т.1 а.с.130-131, 185).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову Банку є правильним.

Іпотека зазначеного Банком житлового будинку була припинена 21 лютого 2014 року. ПАТ «Дельта Банк» отримав кошти від його реалізації.

А тому, його вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок по АДРЕСА_1 є безпідставними.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки власник спірного будинку змінився, то він також повинен був бути притягнутий до участі у справі в якості відповідача, чого Банком зроблено не було.

Врахувавши викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді