22-ц/775/1227/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач Гаврилова Г.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Сороки Г.П., Принцевської В.П.,

секретарі Гаркуша О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Рітейл Трейд» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Рітейл Трейд» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» про стягнення заборгованості по виплаті зарплати, вказуючи на те, що вона працювала у відповідача з 26.05.2011 року, остання займана посада - начальник сектору по прийняттю товарів. З квітня 2015 року відповідач в силу фінансових утруднень припинив їй сплачувати заробітну плату, внаслідок чого має перед нею заборгованість за період з 01.04.2015 року по 19.06.2015 року в сумі 9796 грн. В результаті дій відповідача позивачці була спричинена моральна шкода, розмір якої складає 10000 грн. Просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та моральну шкоду.

Повторним заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Рітейл Трейд» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 9796 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 копійок.

В апеляційній скарзі ТОВ «Амстор Рітейл Трейд», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає,що згідно трудової книжки позивачка є працівником ТОВ « Торгівельний будинок Амстор» , в ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» ОСОБА_1 ніколи не працювала ані за посадою «начальник сектору по прийняттю товарів» ані за іншою; з позивачкою не укладались трудові або цивільно-правові договори, а само підприємство ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» засноване у лютому 2015 року.

Надані позивачкою докази - відомості з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України та індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України, згідно яких позивачці за лютий та березень 2015 року були перераховані кошти у розмірі 3752 гривень, не можуть слугувати доказами наявності трудових відносин з відповідачем,оскільки у бухгалтерському обліку ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» внаслідок допущеної помилки ОСОБА_1 помилково було перераховані гроші,та відповідачем було подано звіт для виправлення помилок за попередні звітні періоди з метою виключення даних щодо ОСОБА_1

Сторони, у судове засідання призначене на 22 грудня 2015 року, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи,не зявились, клопотань до апеляційного суду не надавали, що у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справі за їх відсутність.( а.с. 112. 116)

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивачки у судовому засіданні 08.12.2015 року, яка просила відхилити апеляційну скаргу та залишити судове рішення буз змін, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення вказаним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно трудової книжки ОСОБА_1АВ. працює в ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» з 26.05.2011 року, остання займана посада- начальник сектора по прийому товарів.

Оскільки згідно карткового рахунку позивачки їй роботодавцем були перераховані грошові кошти за лютий та березень 2015 року, суд прийшов до висновку про наявність заборгованості по заробітній платі з 01.04.2015 року .

Не зясувавши щомісячний заробіток позивачки та не вдаючись в обговорення періоду заборгованості та його розміру, суд в резолютивній частині рішення вирішив стягнути на користь ОСОБА_1 розмір заборгованості в розмірі 9796 гривень. При цьому суд одночасно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, або фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Аналогічна правова позиція міститься у роз'ясненнях, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року, відповідно до якого фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того чи було прийняття на роботу належним чином оформлене.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи більше п'яти днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників за умови, що вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно матеріалів справи та трудової книжки ОСОБА_1 позивачка працювала в ТОВ «Торгівельний будинок « Амстор» з 26.05.2011 року, остання займана посада начальник сектора по прийому товарів та була звільнена з даного підприємства 22.12.2014 року за п.1.ст. 36 КЗпП України, тобто за угодою сторін. ( а.с. 91)

Як вбачається зі скарги від 22 травня 2015 року спрямованої на адресу територіальної Державної інспекції з питань праці Донецької області та підписаною 12 робітниками «Торгівельний будинок « Амстор» , зокрема,і ОСОБА_1, з грудня 2014 року підприємство «Торгівельний будинок « Амстор» офіційно не працювало, з 04.01.2015 року робітники були офіційно відсторонені від роботи від виконання своїх трудових обовязків, були відключені касові апарати, заблоковане програмне забезпечення , робітники були направлені по домівках. ( а.с. 93, 94 ) У квітні новим володільцем «Торгівельний будинок « Амстор» їм було пропоноване підписати пакет документів про звільнення та прийом на роботу в ТОВ «Амстор Рітейл Трейд», але вони відмовились. Після цього їх перестали пускати на робочі місця та сплачувати заробітну плату, хоча за лютий та березень 2015 року заробітна плата була сплачена ТОВ «Амстор Рітейл Трейд».

Аналогічні пояснення позивачка дала апеляційному суду та доповнила, що трудову книжку вона отримала поштою лише у липні 2015 року. У свою чергу, відповідачем вважає ТОВ «Амстор Рітейл Трейд», який має їй сплачувати той період , коли вона без трудової книжки не мала можливості працевлаштуватись, оскільки, на її думку, дане товариство є правонаступником ТОВ «Торгівельний будинок « Амстор», в якому вона до 22 грудня 2014 року офіційно працювала та звільнена за угодою сторін.

Разом з цим, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на день вирішення справи судом першої інстанції ТОВ «Торгівельний будинок « Амстор», ІНН 32516492, діє з 04.06.2003 року, з 14.05.2015 року знаходиться в стадії припинення.(а.с.38-39) ТОВ «Амстор Рітейл Трейд»,ІНН 39622918,створений та діє з 05.02.2015 року, дані про юридичних осіб , правонаступником яких є дана зареєстрована юридична особа - відсутні. ( а.с. 46)

Отже, вважати ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» правонаступником ТОВ «Торгівельний будинок « Амстор» не має підстав.

Відповідно до ст. 94 КЗпП та ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором власник виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Разом з цим, оскільки позивачка не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, або цивільно- правових відносинах у порядку ст. 837 ЦК України, та не змінювала предмет або підстави позову, висновки суду щодо наявності заборгованості ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» саме по заробітній платі з 01 квітня 2015 року перед позивачкою є такими що не ґрунтуються на законі та не відповідають встановленим обставинам справи.

Відомості щодо перерахування ТОВ «Амстор Рітейл Трейд» на користь позивачки за лютий- березень 2015 року грошових коштів у розмірі 3752 гривень, також не можуть слугувати доказом того, що позивачка з 01 квітня 2015 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, тим більш, що остання пояснювала, що у цей період вона фактично не працювала, оскільки була відсторонена від роботи.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення відповідачем законних прав позивачки, підстав для стягнення моральної шкоди не має.

За таких обставин, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Рітейл Трейд» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 жовтня 2015 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор Рітейл Трейд» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: Гаврилова Г.Л.

ОСОБА_2

ОСОБА_3