ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 жовтня 2015 року Справа №174/840/15-ц

п/с № 2/174/369/2015

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, треті особи у справі: ОСОБА_3; малолітня ОСОБА_4, 2005 р. н., інтереси якої представляє її мати, ОСОБА_1,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 09.09.2015 р., позивачка зазначила, що відповідач у справі - ОСОБА_2, її колишній чоловік, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.01.2011 р. (копії додаються).

В шлюбі з відповідачем в них народились спільні діти - ОСОБА_5, 21.04.1997 р. н., яка є повнолітньою, та ОСОБА_4, 2005 р. н., яка на цей час є неповнолітньою. Обидві дитини зареєстровані та мешкають разом з нею по зазначеній вище адресі.

Зазначена вище квартира, належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2002 р., який було посвідчено державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 04 жовтня 2002 року та зареєстровано комунальним підприємством «Вільногірське бюро технічної інвентаризації» 05.11.2002 р., що підтверджується реєстраційним записом у договорі (копії договору додаються).

З червня місяця 2010 року, відповідач добровільно виселився із належного їй житла, мотивуючи це тим, що він має намір в подальшому мешкати з іншою жінкою за іншою адресою.

На цей час в належному їй житлі відповідач не проживає вже більше одного року, належних йому речей в її житлі немає, в інший спосіб інтересу до її житла відповідач не проявляв та мети проживати в квартирі не має. На цей час, відповідач фактично створив нову сім'ю, з якою й проживає за іншою адресою, яка їй невідома.

Будь-яких угод, щодо користування відповідачем належним їй житлом, між нею та відповідачем не укладалось. Оскільки квартира належить їй, а відповідач в ній не проживає та нею не користується вже більше одного року, вона вважає, що він втратив право користування її житлом. На цей час реєстрація відповідача в її житлі порушує її права та інтереси, знятися з реєстрації добровільно із належного їй житла відповідач не бажає з невідомих їй причин, що й змушує її звертатися з цим позовом до суду за захистом свого права власності на зазначену вище квартиру.

На підставі зазначеного вище, та відповідно до вимог ст.ст. 321, 325, 328, 346, 355, 368, 386, 382, 391 ЦК України, позивачка прохає:

1. В порядку усунення перешкоди в здійснення нею свого права власності на зазначену вище квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, визнати відповідача таким, що втратив своє право користування належним їй житлом, зазначеним вище.

2. Всі судові витрати у справі покласти на неї.

В судове засідання позивачка, яка є також законним представником третьої особи, неповнолітньої ОСОБА_4, 2005 р. н., не зявилася та надала заяву про розгляд справи за її відсутності, де зазначила, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав, але сам був повідомлений про місце і час судового засідання належним чином, відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до положень ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд на місці ухвалив розгляд справи проводити заочно, за відсутності відповідача.

Третя особа без самостійних вимог, ОСОБА_3, в судове засідання також не з'явилася та надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши надані письмові докази у справі:

- дві квитанції від 09.09.2015 р. про сплату судового збору позивачкою на загальну суму 487.20 грн.;

- копію паспорта громадянки України на імя ОСОБА_1, 07.11.1978 р. н., зареєстрованої за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1;

- довідку КП «Жилсервіс» № 509 від 31.08.2015 р., згідно якої ОСОБА_1, її доньки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та колишній чоловік - ОСОБА_2 зареєстровані за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2;

- копію нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 04 жовтня 2002 року, згідно якого ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_1 купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за 8145.00 грн.;

- копію свідоцтва про розірвання шлюбу, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 26.01.2011 р., актовий запис № 1 відділу ДРАЦС Вільногірського МУЮ Дніпропетровської області;

- акт № 1283 від 30.08.2015 р., складеного депутатом Вільногірської міської ради ОСОБА_7 з участю: позивачки ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, згідно якого колишній чоловік ОСОБА_1, ОСОБА_2 значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_3, проте в квартирі не проживає з червня 2010 року, має заборгованість по аліментам, за житлово-комунальні послуги не сплачує, фінансової допомоги не надає;

- копію свідоцтва про народження 21.04.1997 р. ОСОБА_3, батьками якої зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

- копію свідоцтва про народження 11.05.2005 р. ОСОБА_4, батьками якої зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1;

- довідку адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 21.09.2015 р., згідно якої ОСОБА_2, 17.03.1977 р. н., зареєстрований за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11.10.2010 р., - та оцінивши зазначені докази в їх сукупності на взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникають із факту порушення права приватної власності на квартиру, з факту не користування колишнім членом сімї житлом, яке являється приватною власністю іншої особи, без поважних причин протягом більше одного року, та з факту порушення фізичною особою установленого законом порядку реєстрації місця проживання; що, відповідно до цих правовідносин, та внаслідок дослідження в судовому засіданні всіх представлених доказів і оцінки їх в сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Позивачка на праві приватної власності володіє спірною квартирою в цілому.

Відповідач, не будучи співвласником спірної квартири, але будучи зареєстрованим в спірному житлі за місцем проживання, не проживає в спірному житлі без поважних причин, протягом, більше ніж 1 рік, а саме з червня 2010 р., при цьому за вказаний період часу квартирою не інтересується, квартиру не відвідує, участі в утриманні квартири не приймає, створив нову сім'ю, тому він втратив право користування спірним житлом, відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України. При цьому, будь-яких інших підстав, які надавали б право відповідачу користуватися спірним житлом, не встановлено, будь-яких заперечень на позов відповідач не надав. Факт же його реєстрації в спірній квартирі перешкоджає позивачці в реалізації її права приватної власності на квартиру. Дані факти підтверджуються всією сукупністю наданих доказів.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном.

Згідно ст.158 ЖК України, користування житловими приміщеннями в квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, можливе згідно з договором найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі.

Згідно ч.2 ст. 404 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 224 ЦПК України, 1. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги законні і обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в виді судового збору - на загальну суму 487.20 грн., суд дійшов висновку про покладення зазначених судових витрат на позивачку, згідно її заяви.

На підставі ст.ст. 3-16, 319, 321, 328, 382, 386, 391, 405, 810-813 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 156,158 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 11, 14-16 ЦК України, керуючись ст.ст. 88,169, 212-215, 222-233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, 17.03.1977 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 (інші дані відсутні), таким, що втратив право користування жилим приміщенням за даною адресою, що є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання з зазначеної адреси, чим усунути перешкоди позивачці, ОСОБА_1, 07.11.1978 р. н., у здійсненні нею свого права приватної власності на зазначену квартиру.

Судові витрати у справі, в виді судового збору в сумі 487.20 грн., покласти на позивачку, ОСОБА_1, згідно її заяви.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу його проголошення, надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення сторонам та третім особам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.