Справа № 758/5379/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

17 серпня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарі - Заславець О. А., Савіцькому Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Разом з ним в квартирі зареєстровані та проживали його колишня дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 Спільне життя у сторін не склалося і, припинивши шлюбні відносини, в листопаді 2012 року колишня дружина ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 добровільно залишили квартиру, передавши позивачу ключі, забрали все своє майно та належні їм речі і переїхали на інше постійне місце проживання. 10.02.2014 року рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано. З 28.12.2004 року відповідачка ОСОБА_2 і з 06.01.2005 року відповідачка ОСОБА_3 до даного часу значаться в квартирі як зареєстровані мешканці, хоча в ній не проживають, залишили її добровільно. Ніяких перешкод в користуванні квартирою позивач не чинив відповідачам, вони ж квартирою не цікавляться і не приймають участі у витратах. Позивач змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг та квартплаті з урахуванням відповідачів, як колишніх членів сім'ї. Крім того, без згоди та відома відповідачів позивач не може отримати в житлових органах необхідні документи по квартирі, своєчасно оформити субсидію, не може як власник квартири в повному обсязі здійснювати свої цивільні права. Позивач вважає, що відповідачі у відповідності до ст. 405 ЦК України втратили право на користування цим житлом у зв'язку з відсутністю їх без поважних причин понад один рік. Позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з тих же підстав, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності і постановити заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2004 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Старостіною Н.С., зареєстрований в реєстрі за №6105.

Спірна квартира є двокімнатною, жилою площею 27,6 кв.м., загальною площею 42,2 кв.м.

В квартирі зареєстровані чотири особи - позивач ОСОБА_1, відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також малолітня дочка позивача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з довідки по формі №3 від 18.03.2015 року за №161, виданої КП «Мостицький Подільського району міста Києва» (а.с.7).

Позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 20.02.1982 року. Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2014 року шлюб було розірвано (а.с.12-13 - копія рішення суду).

Від шлюбу народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач пояснив, що в листопаді 2012 року відповідачі забрали свої речі і добровільно виїхали з спірної квартири, свою адресу не повідомили. З цього часу відповідачі квартирою не цікавляться, витрат по ній не несуть, вселятися спроб не робили, перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не створював.

Ці обставини підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно з актами КП «Мостицький Подільського району міста Києва» від 24.02.2015 року за №61/1, від 18.03.2015 року за №115, від 08.04.2015 року за №146 при обстеженні квартири АДРЕСА_2 встановлено, що в зазначеній квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають (а.с.9-11 - копії актів).

Як вбачається з довідки КП «Мостицький Подільського району міста Києва» від 08.04.2015 року за №28 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами про їх не зняття з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_2 до КП не зверталися (а.с.8 - копія довідки).

В листі Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 17.08.2015 року за №55/12952-кв зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами про неможливість проживання у АДРЕСА_1 до Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві не зверталися.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2012 року, тобто понад один рік, без поважних причин, домовленості між ними та власником житла немає, а тому відповідачка ОСОБА_3 втратила право користування цим жилим приміщенням.

Щодо відповідачки ОСОБА_2, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Суд вважає, що оскільки спірна квартира була придбана подружжям у період шлюбу, це майно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст.60 СК України, а тому відповідачка ОСОБА_2 має право, за відсутності домовленості між подружжям, на 1/2 частину цієї квартири згідно з ст.70 СК України. Позовна давність на пред'явлення позову про розподіл майна не сплила.

З урахуванням таких обставин суд вважає, що підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою, немає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

На підставі наведеного, ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 214, 215, 218, 226 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві.

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. В. Неганова