АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9006/15 Справа № 205/2032/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю., при секретареві Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 28 липня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Україна» 53 755грн.40коп. страхового відшкодування з урахуванням пені та 13 240грн.86коп. з ОСОБА_2 як з винної особи у спричиненні завданої внаслідок ДТП шкоди.

Рішенням Ленінського райсуду м.Дніпропетровськ від 28.07.2015р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, на його користь стягнуто: з ПАТ «Страхова компанія «Україна»- 48990грн.12коп. страхового відшкодування, 4365грн.28коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 400грн. на повернення витрат на евакуацію транспортного засобу; з ОСОБА_2 - 12040грн.86коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 1200грн. витрат на автотоварознавче дослідження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність стягнення з нього присуджених сум, просив скасувати вказане судове рішення у цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що воно підлягає зміні у цій частині за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

09.08.2014р. о 7год.30хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЗАЗ-1103», НОМЕР_1, допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, не надав дороги транспортному засобу, що завершував проїзд перехрестя вул.Набережна Заводська та вул.Павлова у м.Дніпропетровськ, виїхав на перехрестя та допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 автомобілем «Geely», НОМЕР_2. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського райсуду м.Дніпропетровськ від 15.10.2014р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.7,8).

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №А1/0660680 від 11.06.2014р. цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПАТ «Страхова компанія «Україна» зі страховою сумою за шкоду життю або здоров'ю на одного потерпілого у розмірі 100 000грн., за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000грн. та з франшизою «0» (зв. а.с.10).

За висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди від 05.09.2014р. розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням у ДТП автомобіля «Geely», НОМЕР_2, складає 48 990грн.12коп. (а.с.16-45). За висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди від 19.12.2014р. розмір матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням у ДТП автомобіля «Geely», НОМЕР_2, складає 61 430грн.98коп. (а.с.46-54).

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.979,1166, 1188, 1194 ЦК України ухвалив рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 з ПАТ «Страхова компанія «Україна» - 48990грн.12коп. страхового відшкодування, 4365грн.28коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 400грн. на повернення витрат на евакуацію транспортного засобу, а з ОСОБА_2 - 12040грн.86коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 1200грн. витрат на автотоварознавче дослідження.

При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди у сумі 12040грн.86коп. суд першої інстанції виходив з різниці між визначеною висновком від 19.12.2014р. матеріальної шкоди 61 430грн.98коп. та сумою страхового відшкодування у розмірі 49390грн.12коп. Однак сума страхового відшкодування фактично складає інший розмір - 48990грн.12коп. Крім того, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, передбачено полісом у сумі 50 000грн. Представник ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що його довіритель знав про вказаний ліміт, проте бажав стягнути зі страховика меншу за ліміт суму. Враховуючи вимоги ст.1194 ЦК України та зазначені обставини про те, що різниця між розміром матеріальної шкоди та сумою страхового відшкодування, визначеної у полісі, складає 11 430грн.98коп., саме вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 як з винної у спричиненні шкоди особи.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він взагалі не має відповідати за спричинену шкоду суперечить вимогам діючого законодавства - ст.1194 ЦК України, якою передбачена його відповідальність як особи, що застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди, сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до вимог п.1 ч.2, ч.3 ст.22, ч.1 ст.1166 ЦК України реальні збитки, тобто, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права у зв'язку з пошкодженням речі, мають відшкодовуватись у повному обсязі. Така ж позиція викладена і у роз'ясненнях, наведених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р. (із змінами). Безпідставні є і посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неправильність стягнення з нього витрат на автотоварознавче дослідження. Вказані витрати, понесені саме ОСОБА_3, що підтверджується відповідними квитанціями від 05.09.2014р. та від 19.12.2014р. (а.с.55).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в оскарженій ОСОБА_2 частині на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає зміні, а саме, зменшенню розміру присудженого до стягнення матеріального відшкодування з ОСОБА_2 з 12040грн.86коп. до 11 430грн.98коп. У зв'язку з цим апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровськ від 28 липня 2015 року в оскарженій частині змінити - в частині розміру присудженого до стягнення матеріального відшкодування з ОСОБА_2

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 11 430грн.98коп. на відшкодування шкоди.

В іншій оскарженій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

Черненкова Л.А.

Петешенкова М.Ю.