Справа № 595/1465/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області

головуючого Содомори Р.О.,

при секретарях Мартинюк М.В., Пастушаку І.Д.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_15 міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третьої особи УДСО при УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_15 міської ради № 7 від 28.01.2014 року, № 1226 від 18.06.2013 року, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом до ОСОБА_15 міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третьої особи УДСО при УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_15 міської ради № 7 від 28.01.2014 року, № 1226 від 18.06.2013 року, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування. Свої вимоги мотивують тим, що на час передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_5 вказана земельна ділянка була у спільному користуванні жителів будинку № 33 та № 31 по вул.Галицькій. Передача даної земельної ділянки відбулася фактично за рахунок земельної ділянки, яка належить позивачам на праві користування. Крім того, як вбачається із договору дарування земельної ділянки від 20 січня 2014 року, рішення ОСОБА_15 міської ради № 1226 від 18.06.2013 року, цільове призначення вказаної земельної ділянки це будівництво індивідуальних гаражів, однак відповідач побудував торговельний павільйон. Також, ОСОБА_4 не погодив зовнішній вигляд тимчасової споруди із виконавчим комітетом ОСОБА_15 міської ради.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в судовому засіданні позов підтримали.

Представник позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_16, ОСОБА_17 - ОСОБА_3 суду пояснив, що рішенням Бучацького районного суду від 05.09.2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності на металевий гараж. Металевий гараж є рухомим майном, а тому ОСОБА_15 міська рада не мала права надавати дозвіл на виготовлення та затверджувати ОСОБА_5 проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність. Крім того, спірна земельна ділянка є прибудинковою територією жильців по вул.Галицька,33 та вул.Галицька,31, а тому ОСОБА_15 міська рада неправомірно вилучила цю земельну ділянку з їх користування та передала у власність ОСОБА_4 чим порушила конституційні права позивачів. Просить позов задовольнити, рішення ОСОБА_15 міської ради скасувати, визнати недійсними державний акт на право власності та договір дарування земельної ділянки.

Позивачі ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_13 в судове засідання не зявилися, згідно поданих заяв позов підтримують, просять суд розглядати справу у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що рішенням Бучацького районного суду від 05.09.2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності на металевий гараж, рішення суду набрало законної сили. ОСОБА_4 було виготовлено всі необхідні документи, зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Рішенням сесії міської ради від 18.06.2013 року № 1226 проект землеустрою було затверджено, після чого ОСОБА_5 подарував своєму сину ОСОБА_4 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку за адресою м.Бучач, вул.Галицька,33. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_15 міської ради від 28.04.2014 року № 7 ОСОБА_4 було надано дозвіл на розміщення на його земельній ділянці тимчасової споруди, на підставі чого ОСОБА_4 отримав паспорт привязки споруди. Тому, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діяли виключно в законний спосіб, жодним чином не порушуючи права позивачів, то позов є безпідставним та до задоволення не підлягає.

Представник відповідача ОСОБА_15 міської ради ОСОБА_19 в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими. Приймаючи оскаржувані рішення ОСОБА_15 міська рада діяла лише в межах своїх повноважень. Крім того, позивачами не вказано жодних порушень допущених ОСОБА_15 міською радою при прийнятті оскаржуваних рішень. Будинки за адресою вул.Галицька,31 та вул.Галицька,33 знаходяться на балансі комунального підприємства «ОСОБА_15 комбінату комунальних підприємств», а тому міська рада цілком правомірно здійснювала розпорядження землями, що перебувають в користуванні комунального підприємства.

Представник третьої особи УДСО при УМВС України в Тернопільській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 05.09.2012 року за ОСОБА_4 визнано право власності на металевий гараж, який розташований в м.Бучач по вул.Галицькій,33. Рішення суду набрало законної сили.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 29.10.2012 року на підставі вищевказаного рішення суду за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за адресою м.Бучач, вул.Галицька, 33.

Рішенням сесії міської ради від 23 жовтня 2012р. №951 на підставі витягу про державну реєстрацію прав від 29.10.2012р. надано дозвіл ОСОБА_5 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва за адресою м.Бучач, вул.Галицька, 33.

Рішенням сесії міської ради від 18.06.2013р. №1226 затверджено ОСОБА_5 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва в м.Бучач, вул.Галицька, 33.

20.01.2014 року було укладеного договір дарування земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_4 прийняв в дар земельну ділянку площею 0,0028 га, для будівництва індивідуальних гаражів, що розташована за адресою м.Бучач, вул.Галицька,33.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_15 міської ради від 28.04.2014р. № 7 надано дозвіл ОСОБА_4 на встановлення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в м.Бучач, вул.Галицька, 33, на його земельній ділянці.

Позивачі обгрунтовують свої вимоги, зокрема тим, що земельна ділянка неправомірно вилучена з їхнього користування, оскільки вона є прибудинковою територією, а тому міською радою порушено їхнє право на користування такими землями.

Як вбачається із оскаржуваного рішення № 1226 від 18.06.2013 року спірна земельна ділянка була вилучена з користування ОСОБА_15 ККП, та переведена в землі не надані у власність та користування, що крім іншого підтверджується заявою начальника комунального підприємства «ОСОБА_15 комбінату комунальних підприємств» ОСОБА_20, з якої вбачається, що він просить вилучити дану земельну ділянку у звязку з невикористанням в статутних цілях, довідкою відділу Держземагенства в ОСОБА_15 районі № 1213 від 06.03.2013 року про розподіл земель серед власників і землекористувачів на території м.Бучач, вул.Галицька,33, згідно якої вбачається, що земельна ділянка площею 0,0028 га була в користуванні житлово-експлуатаційної організації.

Крім того, з матеріалів інвентаризації обміру земель і реєстрації документів на право користування земельними ділянками по кварталу № 24а, затверджених рішенням виконавчого комітету ОСОБА_15 міської ради депутатів трудящих, вбачається, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель будинку № 31 по вул.Галицькій.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності та право користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таком чином, оскільки позивачами не доведено, що спірна земельна ділянка площею 0,0028 га м.Бучач по вул.Галицькій,33, перебувала на законних підставах в користуванні співмешканців багатоквартирних житлових будинків за адресою м.Бучач, вул.Галицька,31,33, то суд вважає, що ОСОБА_15 міською радою цілком правомірно було вилучено дану земельну ділянку із користування комунального підприємства та передано ОСОБА_4, який є власником нежитлової будівлі розміщеній на цій земельній ділянці.

Щодо тверджень позивачів про невиконання ОСОБА_4 рішення виконавчого комітету ОСОБА_15 міської ради від 28.01.2014 року № 7, а саме непогодив зовнішній вигляд тимчасової споруди із виконавчим комітетом ОСОБА_15 міської ради та не встановив тимчасову споруду протягом шести місяців з дня отримання паспорту привязки, слід зазначити наступне.

Питання щодо розміщення тимчасових споруд врегульовано Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року, із змінами, та Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності».

Із зазначених нормативно- правових актів вбачається, що єдиним документом, який дозволяє розмістити тимчасову споруду є паспорт привязки тимчасової споруди, який видається за зверненням особи на безоплатній основі відповідним органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.

Твердження позивачів про невиконання ОСОБА_4 рішення виконавчого комітету ОСОБА_15 міської ради, зокрема, зобовязання погодити зовнішній вигляд споруди, суд оцінює критично, оскільки як вбачається з порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності замовник, який має намір встановити тимчасову споруду звертається з додатковою заявою до органу з питань містобудування та архітектури до якої додається схема розміщеня, ескізи фасадів, схема благоустрою та інше, а тому, оскільки паспорт привязки торгового павільйону було видано 14.11.2014 року, що сторонами не оспорюється, то суд виходить з того, що ОСОБА_4 у відповідності до вищевказаного порядку предявлено всю необхідну документацію, в тому числі ескізні наміри забудови на облаштування тимчасової споруди торгового павільйону у м.Бучач, вул.Галицька,33.

Щодо посилань позивачів на анулювання дії паспорта привязки тимчасової споруди в звязку з тим, що ОСОБА_4 не встановлено тимчасову споруду протягом встановленого строку, то такі твердження суд, вважає, недоведеними. Крім того, як вбачається із пояснень представника ОСОБА_15 міської ради питання щодо анулювання дії паспорта привязки не розглядалося ОСОБА_15 міською радою та на даний час паспорт привязки не анульовано.

Твердження позивачів, що спірна земельна ділянка має цільове призначення будівництво індивідуальних гаражів, а тому на ній не може розміщуватись торгівельний павільйон, суд оцінює критично, виходячи з того, що категорії земель передбачені ч.1 ст.19 ЗК України, зокрема, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Законом України № 1702-VI від 05.11.2009 року статтю 20 ЗК України доповнено ч.5 у відповідності до якої види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації землеустрою.

Посилання позивачів на обміри, тимчасової споруди, які проводились ними самостійно, суд оцінює критично, так як такі обміри проводилися зацікавленими особами, а саме позивачами по справі. Крім того, такі обміри не можуть бути підставою для скасування рішень ОСОБА_15 міської ради, договору дарування земельної ділянки чи державного акту на право власності на земельну ділянку.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку по вул.Галицькій,33, м.Бучач площею 0,0028 га від 20.01.2014 року з тих підстав, що ОСОБА_5 не мав права на таку земельну ділянку, а тому не мав права її відчужувати шляхом дарування ОСОБА_4, то оскільки в судовому засіданні позивачами не доведено, а судом не встановлено неправомірність передачі ОСОБА_15 міською радою такої земельної ділянки ОСОБА_5, то такі позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі вищенаведеного, проаналізувавши матеріали справи, суд, приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними, такими, що не грунтуються на вимогах закону, а тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.19,20,116,120,122 ЗК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до ОСОБА_15 міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третьої особи УДСО при УМВС України в Тернопільській області про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_15 міської ради № 7 від 28.01.2014 року, № 1226 від 18.06.2013 року, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_21