Ухвала

іменем україни

24 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СавченкоВ.О., КасьянаО.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_7, про визнання права на спільну часткову власність, за касаційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до реєстраційної служби Воловецького районного управління юстиції про визнання права на спільну часткову власність.

Зазначали, що 29 жовтня 2013 року між Департаментом соціального захисту населення Закарпатської області та ОСОБА_9 було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 та в подальшому було передано безоплатно ОСОБА_7 та членам його родини, яким дозволено приватизувати вказаний будинок й за кожним визнано право власності на ј його частину.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2015 року за ОСОБА_7 визнано право власності на ј частину земельної ділянки площею 0,1500 га, що розташована по АДРЕСА_1

З метою реєстрації права власності на земельну ділянку під жилим будинком, вони звернулися до відповідача, проте їм було відмовлено.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили визнати за ними право власності на спірну земельну ділянку по ј частині за кожним та зобов'язати відповідача зареєструвати за ними таке право.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право власності за кожним на ј частину земельної ділянки, площею 0,1500 га, що розташована по АДРЕСА_1

Зобов'язано реєстраційну службу Воловецького районного управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право власності на вказані земельні ділянки.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Судом установлено, що власником спірної земельної ділянки площею 0,1500 га, що розташована по АДРЕСА_1, на підставі державного акта серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку, виданого 21 жовтня 2008 року ОСОБА_9, вимоги до якої позивачами не заявлялися, акт про право власності на земельну ділянку недійсним не визнавався та не скасовувався.

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 − 214 ЦПК Україниповно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги пред'явлено не до належного відповідача, що за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П.Касьян

Д.О.Остапчук