Справа № 495/7928/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/7928/15-ц

за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

30.10.2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про стягнення заборгованості (а.с.1-2).

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10.07.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № DN81AR03110059, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 108 596,08 грн. на термін до 09.07.2012 року. Невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2015 року відкрито провадження по справі № 495/7928/15-ц за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_1про стягнення заборгованості. Справу призначено до розгляду (а.с.16).

У судове засідання представник позивача не з'явився, але згідно резолютивної частини позовної заяви зазначив, що в разі його неявки в судове засідання, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом (а.с.2).

Відповідач ОСОБА_1, відзив або заперечення на позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» до суду не надав та в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно із якою просив справу розглядати без його присутності. Також, згідно із даною заявою, відповідач просив застосувати позовну давність та з цих підстав відмовити ПАТ «КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.22).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 10.07.2007 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено кредитний договір № DN81AR03110059 (а.с.5-7).

Відповідно до п.п.1.1-1.2 Договору, Банк зобов ?язується наданти Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або шляхом перерахування на рахунок, зазначений в п.7.2 даного Договору. Строк, вид кредита, цілі, розмір кредита, процентів, винагород, розмір щомісячного платежу, період оплати платежів, порядок погашення заборгованості за даним Договором, вказані в розділі 7 Договору. Позичальник поручає Банку здійснювати погашення заборгованості по даному Кредитному договору у передбачені даним договором строки за рахунок грошових коштів, що розміщені на рахунку Позичальника.

Так, розділом 7 Договору «Особливі умови» сторонами передбачено наступне.

Банк зобов ?язується надати Позичальникові кредитні кошти на строк з 10.07.2007 року по 09.07.2012 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 108 596,08 грн. на наступні цілі: 77 990 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2: на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № DN81AR03110059 від 10.07.2007 року, договором особистого страхування № DN81LK03110059 від 10.07.2007 року на строк до 09.07.2008 року у сумі 4 055,48 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 6 239,20 грн., та у розмірі 20 277,40 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50 % від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторінгу, згідно з п.6.2 даного Договору.

Періодом сплати вважати період «10» по «14» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим Договором здійснюється в порядку: щомісяця починаючи з наступного місяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 2 280,3 грн. для погашення заборгованості за Кредитними договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди.

На виконання умов Договору № DN81AR03110059 від 10.07.2007 року, ПАТ «КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_1, а останній отримав споживчий кредит у розмірі 108 596,08 грн., що підтверджується власноручно підписаним ОСОБА_1 договором.

В свою чергу, ОСОБА_1 в порушення умов Договору № DN81AR03110059 від 10.07.2007 року не надавав своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що підтверджується відповідними розрахунками банку (а.с.3-4), у зв'язку з чим станом на 16.10.2015 року у ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникла та залишається і не даний час непогашеною заборгованість по Договору № DN81AR03110059 від 10.07.2007 року на загальну суму 386 276,44 грн., яка складається з:

- 41 046,22 грн. заборгованість за кредитом;

- 88 012,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 13 247,70 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 243 969,83 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість по Договору № DN81AR03110059 від 10.07.2007 року не погасив.

Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ «КБ «ПриватБанк» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 в порушення умов Договору №DN81AR03110059 від 10.07.2007 року та зазначених вище норм чинного законодавства не надавав своєчасно ПАТ «КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, тобто свої зобов'язання, визначені цим договором, виконував несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 16.10.2015 року у ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникла та залишається і наданий час непогашеною заборгованість по Договору №DN81AR03110059 від 10.07.2007 року на загальну суму 386 276,44 грн., яка складається з:

- 41 046,22 грн. заборгованість за кредитом;

- 88 012,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 13 247,70 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 243 969,83 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

Частиною п'ятою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобов'язання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Так, з матеріалів даної справи вбачається, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» було подано до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості лише 30.10.2015 року (а.с.1), а кредитний договір №DN81AR03110059 між сторонами укладено ще 10.07.2007 року (а.с.5-7), при цьому даний договір, згідно із його п.7.1, укладений на строк з 10.07.2007 року по 09.07.2012 року включно.

Вказані обставини свідчать про те, що ПАТ «КБ «Приватбанк» було відомо про наявність кредитної заборгованості у ОСОБА_1, однак, як вбачається з матеріалів справи, до 30.10.2015 року, позивачем не було вжито заходів щодо погашення заборгованості по кредиту відповідачем.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 256-258, 261, 267, абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», строк позовної давності щодо вимог про повернення заборгованості по кредитному договору № DN81AR03110059 від 10.07.2007 року пропущений.

Також, у своїй позовній заяві ПАТ «КБ «Приватбанк» не ставило питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначило.

В свою чергу, як було вище зазначено, відповідачем ОСОБА_1, було подано до суду заяву, згідно із якою він просив застосувати позовну давність та з цих підстав відмовити ПАТ «КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заявлених позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256-258, 261, 267, 509, 510, 525, 526, 530, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В ИР І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко