Справа № 545/3125/15-ц
Провадження № 2/545/1687/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Потетій А.Г.

при секретарі Задорожна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №014/0023/74/80674 від 19 квітня 2007 року відповідач- Зоря Ю.М. 19.04.2007 року отримав кредит в розмірі 36 800,00 дол. США, строком до 19.04.2027року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,25% річних.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.04.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого, Поручитель на добровільних засадах зобов'язується відповідати перед Банком за виконання зобов'язань, взятих на себе Позичальником за вищевказаним кредитним договором у тому ж обємі, що і Позичальник.

Відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, не погашає належним чином щомісячно, відповідно до умов кредитного договору, заборгованість за кредитним договором.

Загальна сума заборгованості відповідача - ОСОБА_2 за Кредитним договором №014/0023/74/80674 від 19.04.2007 року перед Банком, станом на 28.09.2015 року складає 13 422,30 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 290 136,32 гривень) яка складається із заборгованості:

11 251,78 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 243 218,38 гривень) - заборгованість за кредитом;

2 170,52 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46 917,94 гривень) - заборгованість за відсотками.

В судове засідання представник позивача не зявився надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у відсутності представника, прохав позов задовольнити.

Представник відповідачів в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд без його участі, та заперечення проти позову, прохав відмовити в позові в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності сторін.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 014/0023/74/80674 від 19 квітня 2007 року відповідач- Зоря Ю.М. 19.04.2007 року отримав кредит в розмірі 36 800,00 дол. США, строком до 19.04.2027року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13,25% річних.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.04.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого, Поручитель на добровільних засадах зобов'язується відповідати перед Банком за виконання зобов'язань, взятих на себе Позичальником за вищевказаним кредитним договором у тому ж обємі, що і Позичальник.

Загальна сума заборгованості відповідача - ОСОБА_2 на думку позивача за Кредитним договором №014/0023/74/80674 від 19.04.2007 року перед Банком, станом на 28.09.2015 року складає 13 422,30 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 290 136,32 гривень) яка складається із заборгованості:

11 251,78 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 243 218,38 гривень) - заборгованість за кредитом;

2 170,52 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 46 917,94 гривень) - заборгованість за відсотками.

Однак суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення оскільки згідно умов кредитного договору, графік повернення кредиту та інших платежів за цим Договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в додатках № 1, 2 до цього Договору, які є невідємною частиною.

Згідно п. 1.1.7. кредитного договору, строк кредиту (строк користування кредитом) 240 місяців.

Згідно п. 3.5. кредитного договору, графік повернення кредиту та інших платежів за цим Договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в додатках № 1, до цього Договору, які є невідємною частиною.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (додаток 1 до цього договору).

Таким чином кредитним договором передбачений відповідний графік погашення кредиту який складається із щомісячним погашенням тіла кредиту та нарахованих відсотки.

Судом встановлено, що кредитний договір укладено в іноземній валюті, тобто виконання договору проводиться у валюті котра вказана в кредитному договорі, а саме доларах США, з незрозумілих підстав позивач вважає, що стягнення потрібно проводити в гривневому єквіваленті, хоча в кредитному договорі не має жодних посилань на національну валюту України. Таким чином Позивач намагається в односторонньому порядку змінити умови договору, а саме валюту виконання договору.

Згідно наданого позивачем позову та графіку заборгованості, остання дата погашення відсотків складає травень місяць 2013 року. Залишок суми боргу по вказаному кредитному договору становить 11 251,78 доларів США.

Судом встановлено, що даний кредит погашено по 15.08. 2024 року включно.

Згідно наданої суми залишку по основному зобовязанню сума боргу становить 11 251,78 доларів США, дата погашення вказаної суми боргу згідно графіку погашення платежу котрий є невідємним додатком до кредитного договору становить 15.08.2024 року.

Також встановлено, що стягнення відсотків за користування кредитом є безпідставним оскільки відсотки також погашені відповідно до графіку по 15.08.2024 рік.

Тобто можливо зробити висновок , що позивач намагається стягнути суми платежів достроково, тобто термін сплати яких ще не настав, що є не припустимим.

Також судом встановлено, що 19.04.2007 року між позивачем та ОСОБА_3, було укладено договір поруки № Б/Н в рахунок забезпечення виконання умов кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобовязаний сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному в Договорі (13,25 відсотків річних).

Згідно умов кредитного договору, графік повернення кредиту та інших платежів за цим Договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в додатках № 1, 2 до цього Договору, які є невідємною частиною.

Відповідно до умов кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (додаток 1 до цього договору).

Таким чином кредитним договором передбачений відповідний графік погашення кредиту який складається із щомісячним погашенням тіла кредиту та нарахованих відсотки.

Згідно умов кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим Договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (у томі числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору.

Згідно умов кредитного договору, позичальник зобовязаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобовязань за цим Договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту їх предявлення. У разі невиконання позичальником цієї вимоги кредитор має право звернути стягнення за будь-яким з договорів забезпечення (або предявити вимогу Поручителю) або вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за цим Договором, які не суперечать чинному законодавству України.

Згідно п. 3.1. Договору поруки, сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконанням боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 жодних письмових вимог не отримувала оскільки банком вони не надсилались, та під особистий підпис не надавались.

Станом на 01.12.2015 року договір поруки від 19.04.2007 року припинив свою дію у звязку з пропуском відповідачем ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» строку позовної давності для предявлення позову до суду. Остання дата погашення відсотків по кредиту у травні місяці 2013 року З травня місяця 2013 року, жодних платежів по кредиту не здійснювалось.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання встановивши замість кінцевого терміну 06.08.2027 року на 26.10.2015 рік.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст..ст. 1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ст. 261 ЦК України.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності спливає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізовувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність- це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється у тривалість три роки.

Відповідно до з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснитись позичальником частинами кожного числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобовязання. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись за кожний черговий платіж з моменту порушення строку його погашення. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-116ц13 від 06 листопада 2013 року.

Твердження того, що зобовязання за договором не припинилися, оскільки умовами договору визначено, що договір діє до повного його виконання сторонами, є неспроможним оскільки сама по собі умова договору до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем не може розглядатися як доказ установлення строку дії договору, з огляду на те, що це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до ч.1ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх суддів України Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідності із рішенням Верховного Суду України.

Щодо припинення дії договору поруки та пропущення відповідачем строку звернення з вимогою до поручителя виявляється в наступному.

Зобовязання виникають із підстав, передбачених ст.. 11 ЦК України, зокрема договорів. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі , якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука- це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статі 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ч. 1 ст. 252 ЦК України. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має настати ст. . ст.. 251,252 ЦК України.

Таким чином умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника п. 5.1 договору поруки від 06.08.2008 р. не свідчить про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статі 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання предявить вимоги до поручителя.

По даній справі, строк з якого почався відлік часу предявлення вимоги до боржників, починається з дати порушення прав кредитора щодо погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, згідно встановленого графіку погашення заборгованості, тобто з травня місяця 2013 року, з якого протягом шестимісячного строку мав право банк предявити позов до поручителя, що не зробив та пропустив строк позовної давності.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання відповідно до ч. 3 ст.. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобовязання за кредитним договором передбаченій частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 15 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статі 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для відповідного виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань що до повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Крім того, слід ураховувати те, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання , якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителяч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зі змісту цієї норми вбачається , що у тексті ч. 4 ст..559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конституцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин,Є які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є переклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку (ст..61,64 ГПК України, стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже , виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання повинно біти предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином частиною четвертою статті 559 ЦК України, врегульовано, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізовувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Таким чином, з у листопаді місяці 2013 року у позивача розпочався строк позовної давності в період 6 місяців до відповідача ОСОБА_3, а тому термін предявлення позову минув.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 27, 31, 88 118-120, 213215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 546, 548, 610, 611, 651, 1049 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: А.Г.Потетій