Ухвала

іменем україни

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування розпорядження та визнання державних актів недійсними, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 січня 2005 року визнано дійсним договір міни, укладений між ОСОБА_9, з одного боку, та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - з іншого. Згідно цього рішення за останніми було визнано право власності на земельну частку-пай, що раніше належала ОСОБА_9 На підставі оспорюваного розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області відповідачі виділили зазначений земельний пай в натурі та отримали правовстановлюючі документи на 3 земельні ділянки. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2009 року рішення щодо договору міни було скасовано за нововиявленими обставинами, а у подальшому позовна заява з цього приводу була залишена без розгляду; тобто на її думку, відпали правові підстави для виділення земельних ділянок відповідачам.

ОСОБА_9 є її матір'ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 18 жовтня 2004 року нею складено заповіт на відповідачів Однак позивач є спадкоємцем першої черги за законом, крім того - пенсіонером за віком, а отже, згідно положень ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадщині, проте виділення в натурі земельної частки (паю) було проведено без її відома.

Враховуючи наведене, позивач просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року, позов задоволено. Скасовано розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 23 грудня 2008 року щодо передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 Визнано недійсними видані на підставі розпорядження Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області від 23 грудня 2008 року державні акти на право власності на земельні ділянки, видані ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувані судові рішення, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і давши їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про те, що передача Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області земельних ділянок відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за рахунок паю, що мав входити до спадкової маси померлої ОСОБА_9 здійснена без достатніх правових підстав, оскільки ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2009 року, рішення цього ж суду від 06 січня 2005 року щодо передачі права на земельну частку (пай) відповідачам було скасовано за нововиявленими обставинами, а у подальшому позовна заява з цього приводу ухвалою суду від 19 жовтня 2009 року була залишена без розгляду.

Місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що позивач не пропустила строку звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про оскарження розпорядження та державних актів, які видані на ім'я відповідачів, вона дізналась у Вільнянському районному суді Запорізької області під час розгляду справи за її позовом про визнання права власності на частку у майні в порядку спадкування (ас.18).

Зазначаючи в касаційній скарзі, що позивачу стало відомо про наявність спірного розпорядження у 2009 році, скаржники не зазначили на підставі яких доказів вони дійшли до такого висновку.

За таких обставин доводи, наведені в касаційній скарзі, є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, судові рішення є законними і обґрунтованими.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська