АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7.10.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Комерційний банк

«ПриватБанк»

про захист прав споживача

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, а саме : визнано, що ПАТ КБ «Приват Банк» порушує права ОСОБА_1, як споживача банківських послуг, а саме : визнано неправомірними та скасовано рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо обмеження доступу ОСОБА_1 до її рахунків та припинення виконання зобов'язань за договорами, та визнано продовженими дію та чинність договорів;

зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати усі рахунки, відкриті на ім»я ОСОБА_1 та забезпечити безперешкодний доступ до них; виконувати зобов»язання по вказаним договорам, в т.ч. нараховувати і виплачувати відсотки; в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приват Банк» просить це рішення скасувати і постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 13.05.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 мес.» №SAMDN6844 терміном на 365 днів до 13.05.2014 р. включно з сумою вкладу 20 800 доларів США, відсоткова ставка - 9,75% річних.

Банк за умовами договору відкрив позивачці особистий рахунок НОМЕР_1, на який зараховувався вклад та нараховані відсотки.

Згідно копій заяв на переказ готівки за даним договором позивачка внесла на рахунок банку крім 20 800 дол.США, а 24.10.2013 р. - 20 533,68 дол.США (а.с.6).

18.07.2013 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір «Депозит Плюс на 12 мес.» №SAMDNFF68 на розміщення депозитного вкладу терміном на 366 днів до 18.07.2014 р. включно з сумою вкладу 30 000 дол.США з відсотковою ставкою на дату укладення вкладу 8% річних. Банк за умовами договору відкрив позивачці особистий рахунок по вкладу НОМЕР_2.

Також 18.07.2013 р. сторони уклали додаткову угоду до договору, за умовами якої банк збільшив відсоткову ставку по вкладу позивача на 1% річних.

Внесення коштів в розмірі 30 000 доларів США підтверджується копією квитанції (а.с.9).

Згідно до ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між: клієнтом та банком. Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно п. 2 договорів від 13.05.2013 р. та від 18.07.2014 р. відсотки нараховуються на рахунок чи карту для зарахування відсотків по вкладу після закінчення кожного цілого місяця, який минув з моменту укладення договору в перший робочий день, який слідує після дати оформлення договору, після 15:00 год.

За умовами договорів, якщо після закінчення строку вкладу вкладник не виявить бажання отримати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк та строк вкладу продовжується неодноразово без заявки вкладника. Відсотки в період нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу (п.3, 4 договорів).

Позивачка 1.04.2014 р. звернулася із заявою до банку, де просила відповідача розблокувати усі рахунки, відкриті на її ім'я, картки, нараховувати та виплачувати належні за діючими договорами відсотки та повернути суми депозитів.

Відповідач через деякий час після листування в період з квітня 2014 року по грудень 2014 року розблокував рахунки позивача, але нарахування відсотків та їх виплата так і не була здійснена.

Згідно п.2, ч.1 ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі підчас придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою та на належну якість продукції та обслуговування.

Згідно п.2.4 глави 2 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами» № 516 від 03.12.2003 р., за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Умовами депозитних договорів передбачено зобов'язання банку нараховувати відсотки на рахунки позивача при продовжені строку вкладу.

Згідно ч.3 ст.1061 ЦК України, встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином, беручи до уваги вимоги чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачки.

Суд також правильно вважав, що не можуть бути взяті до уваги посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозити, т.я., кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, оскільки, всі договори банківського вкладу були укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м.Дніпропетровськ.

Згідно ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 6.05.2014 р. №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов»язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Тому, суд правильно дійшов висновку про безпідставність доводів представника відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» про неможливість виконання ними зобов'язань за вказаними договорами, оскільки такі підрозділи банку не є самостійними окремими юридичними особами, тому саме по собі припинення їх діяльності не звільняє банк від обов'язку виконання зобов'язань за укладеним від його імені депозитними договорами у цих підрозділах і не позбавляє права вкладника на повернення внесених ним банківських вкладів та нарухання відсотків за рахунок банку, якому вони були передані на депозит.

Крім того, відмова ПАТ КБ «ПриватБанк», щодо повернення вкладів суперечить вимогам ст.41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд правильно вважав, що позивачка ОСОБА_1 надала суду належні та допустимі докази відкриття депозитних рахунків у ПАТ КБ «ПриватБанк» та знаходження залишку спірних грошових сум на них на час розгляду справи, тому, вимоги в частині визнання неправомірним, скасування рішення керівництва щодо обмеження доступу позивачки до рахунків та припинення виконання зобов'язані, за договорами, підлягають задоволенню.

Також, враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги позивачкищодо зобов'язання відповідача розблокувати усі рахунки, відкриті на її(ОСОБА_1.) ім»я та забезпечення безперешкодного доступу до її рахунків; визнання продовженими дії та чинності договорів депозитного вкладу за встановленою договорами процентною ставкою на відповідну дату; зобов'язання відповідача виконувати зобов'язання за договорами депозитного вкладу, в т.ч. нараховувати та виплачувати їй відсотки.

Що стосується решти позовних вимог, а саме :щодо зобов'язання відповідача письмово підтвердити наявність оформленої ОСОБА_1 довіреності на право розпоряджатися вкладом на ім»я ОСОБА_2 та можливість безумовної реалізації нимвідповідного права; та щодо забезпечення її безперешкодного доступу до рахунків у відділенні банку по вул. Градинській у м. Києві,- то суд правильно дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки, вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк - відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :