АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючої Кравець В.А.,

суддів Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

при секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача суму боргу за договором в розмірі 24645 грн., 3% річних та інфляційні втрати. Збільшивши розмір позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 44 889,56 грн. згідно проведеного нею розрахунку.

Мотивувала свої вимоги тим, що протягом 2011-2012 р. вона виконувала за усною домовленістю доручення громадянина Італії ОСОБА_3 щодо реєстрації юридичних осіб, за що передбачалася відповідна плата. Проте, у порушення зобов'язань, відповідач за виконану роботу провів розрахунок лише частково, не сплативши 3000 дол. США, що на той час було еквівалентно 24450 грн.

Згідно договору реструктуризації від 13.03.2013 р. відповідач зобов'язався сплатити борг протягом 4-х місяців рівними частинами починаючи з 01.04.2013 року, проте взяті на себе зобов'язання не виконав, борг не сплатив.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача борг за договором реструктуризації в розмірі 24450 грн., 3% річних в сумі 1468 грн.98 коп., інфляційні збитки в розмірі 15238 грн.72 коп. Всього 41157 грн.20 коп. та вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду , представник відповідача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову,посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не досліджувались обставини укладення між сторонами договору, що, на думку апелянта, виключає обов'язок відповідача по сплаті боргу.

Окрім того, вказує на неправильність нарахування судом 3% річних від суми боргу та дані обставини зазначає як підстави до скасування рішення суду першої інстанції.

Позивачка скаргу не визнала, рішення вважає законним та просить залишити його без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач порушив умови договору, за яким виникло зобов'язання по сплаті боргу, а тому вимоги позивача є обґрунтовані.

Висновки суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Судом встановлено, що 13.03.2013 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір реструктуризації боргу, за яким відповідач зобов'язувався протягом 4-х місяців рівними частинами, починаючи з 01.04.2013 року виплатити позивачці борг в сумі 24 450 грн., проте взяті на себе зобов'язання не виконав.

Відповідно до ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Колегія суддів вважає, що суд вірного висновку дійшов про стягнення з відповідача суми 24450 грн. у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення коштів за Договором реструктуризації боргу від 13.03.2013 року.

Посилання апелянта на те, що суд не з'ясував обставини відповідності укладеного договору вимогам закону не приймаються до уваги, оскільки його чинність у встановленому законом порядку не спростована, а клопотання про призначення почеркознавчої експертизи апеляційним судом відхилено з підстав того, що відповідач в судове засідання не з»явився, клопотання не підтримав, зразків підпису для проведення експертизи у зв'язку з цим відібрати було неможливо.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, норма ст.625 ЦК України про стягнення трьох відсотків річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання не є фінансовою ( економічною) санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації ( плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому 3 % річних та індекс інфляції нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним (чи звільнення його від сплати) неустойки ( пені) за порушення виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач надає власний розрахунок 3% річних за період прострочення виконання зобов'язання (а.с. 161,162), оскільки індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур'єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України, тобто є загальнодоступною (лист Верховного суду України від 01.07.2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві»).

Апелянт не надав своїх розрахунків, не спростував розміру визначених судом сум.

Отже, з урахуванням викладеного вище, колегія дійшла висновку, що суд повно , всебічно та об'єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав до його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року в справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді