У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працював у відповідача на посаді слюсаря з ремонту автомобілів і на підставі наказу № 145-К від 22 червня 2015 року був звільнений з займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КзпП Україниу зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Посилаючись на те, що відповідач звільнив його за наявності відмовипрофспілкового комітету у наданні згоди на його звільнення, просив суд визнати незаконнимнаказ про його звільнення, поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середнійзаробітокза час вимушеного прогулу.

Рішенням Ніжинського місьрайонного суду Чернігівської області від 23 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним наказ від 22 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді слюсаря з ремонту автомобілів 5 розряду транспортного цеху комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» Ніжинської міської ради Чернігівської області з 23 червня 2015 року.

Стягнуто з комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» Ніжинської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3 190 грн 60 коп. з урахуванням виплачених при звільненні виплат (без утримання обов'язкових платежів) з 23 червня 2015 року по 23 липня 2015 року включно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України, статті 1, 213 ЦПК України).

За аналогією правило частини 7 статті 43 КЗпП України та частини 6 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених частиною другою статті 252 КЗпП України, частиною четвертою статті 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників, членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-119цс15.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та давши правову оцінку наявним у справі доказам, у тому числі відмові профспілкового комітету у наданні згоди на звільнення позивача, правильно виходив із того, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм чинного трудового законодавства, а відмова профспілкового комітету у наданні згоди на розірвання трудового договору не містить правового обґрунтування, тому власник має право звільнити працівника без його згоди.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко