Справа № 163/1431/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О.С.
Провадження № 22-ц/773/1244/15 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі Шугаловій О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Любомльського районного суду від 08 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини без поважних причин, а тому прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Висновки суду відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального права.

На підставі досліджених доказів судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 померла 17.03.2008 року (а. с. 5).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4, як доньки спадкодавця.

Факт родинних відносин ОСОБА_4 з позивачем стверджується свідоцтвом про народження серії I-ЕГ № 204927 останньої (а. с. 6).

Статтею 1270 Цивільного кодексу (далі ЦК) України передбачено, щодля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з положень цієї статті, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач не була позбавлена можливості своєчасно вчинити дії необхідні для прийняття спадщини, оскільки була обізнаною про смерть матері.

На підставі наведених правових норм та встановлених у справі обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підстави для визначення додаткового строку позивачу для подачі заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері відсутні, а тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Перебування ОСОБА_1 на день смерті матері 17.03.2008 року за кордоном не відноситься до поважних причин пропуску строку прийняття спадщини, так як із пояснень позивача вбачається, що вона повернулась на Україну у липні 2008 року, тобто, до закінчення 6-місячного строку після смерті матері, тому не була позбавлена можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Судом вірно указано в рішенні суду, що відповідач ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на день смерті проживала з нею, що стверджується довідкою Головненської сільської ради від 18.05.2015 року (а. с. 17).

Посвідчена цією ж сільською радою заява ОСОБА_3 про відмову від спадщини не має правового значення, оскільки не була подана до нотаріальної кантори, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась (а. с. 16, 32).

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 доводи були предметом дослідження та аналізу суду першої інстанції і їм дана належна оцінка. Вказані доводи не спростовують правильних висновків суду по суті спору і не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Любомльського районного суду від 08 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: