Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №240/797/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Куліков В.В.
Провадження № 22-ц/778/3569/15 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 08 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В позові зазначав, що шлюб між ним та ОСОБА_3 було зареєстровано 03 вересня 2005 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у них не склалося у зв'язку з тим, що вони не зійшлися характерами, у сім'ї постійно виникали сварки. Вони не ведуть спільного господарства, подружніх стосунків не підтримують. З квітня 2014 року вони припинили шлюбні відносини. Шлюб існує лише формально. Спору про розподіл майна не мають. Посилаючись на викладені обставини, просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_3

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 08 грудня 2014 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 03 вересня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис №35.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати. Витребувати у ОСОБА_4 документи на право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1. Визнати за нею право власності на 1/2 будинку за адресою АДРЕСА_1, як на майно, що спільно нажите у шлюбі. Встановити місце проживання неповнолітньої дитини з нею за адресою АДРЕСА_2.

В засідання апеляційного суду сторони, будучи належно та своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в справі рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення судових повісток про виклик, не з'явилися. З клопотаннями про відкладення судового засідання з повідомленням про поважність причин неявки до апеляційного суду не звернулися. ОСОБА_4 надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судова колегія ухвалила про можливість розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Сторони зареєстрували шлюб 03 вересня 2005 року.

У сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 просить про розірвання шлюбу з вищенаведених підстав.

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 07 листопада 2014р. провадження у справі було зупинене у зв'язку із наданням сторонам одного місяця на примирення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Суд правильно застосував ст.ст.105, 112 СК України.

Згідно з ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції встановив, що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, взаємоповага між ними втрачена і надалі вони не бажають відновляти сімейні відносини, на даний час проживають окремо, можливість збереження сім`ї відсутня.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідача про час і місце розгляду справи судом першої інстанції спростовують матеріалі справи, в якій містяться поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик на судові засідання, які направлялися з адресою місця реєстрації відповідача, що відповідає ч.5 ст.74 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не дослідив наявності спору щодо розподілу спільного майна не можуть братися до уваги, оскільки зі справи видно, що вимог про розподіл спільного майна у справі не пред'явлено.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції. Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, не маючи позовних вимог про розподіл майна, не мав підстав для з'ясування питання такого розподілу.

Доводи апеляційної скарги про порушення права відповідача на вибір прізвища при розірванні шлюбу не спростовують висновки оскарженого рішення.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Проте, відповідач не висловила своєї думки з цього питання у суді першої інстанції, а також апеляційна скарга не містить вимог щодо відновлення її дошлюбного прізвища.

Згідно ст.303 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу в межах вимог апеляційної скарги і не має повноважень для вирішення цього питання на власний розсуд, оскільки апелянт не просить у вимогах апеляційної скарги про зміну рішення суду в цій частині та відновлення її дошлюбного прізвища.

Доводи апеляційної скарги про відсутність волі відповідача на розірвання шлюбу не можуть спростувати рішення суду з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 24 СК України.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Оскільки позивач вимагав розірвання шлюбу, збереження якого не відбулося, незважаючи на вжиття судом першої інстанції заходів з примирення подружжя, є правильним висновок рішення суду про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо невизначення судом першої інстанції місця проживання неповнолітньої дитини з відповідачем не можуть братися до уваги, оскільки у справі не було пред'явлено таких позовних вимог.

З підстав невідповідності ст.ст. 11, 303 ЦПК України вимоги апелянта щодо витребування у позивача документів про право власності на житловий будинок №11 по вул. Первомайській смт Олександрівка, визнання за нею права власності на 1/2 частину цього будинку, встановлення з нею місця проживання неповнолітнього сина не можуть перевірятися судом та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 08 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: