Справа № 184/619/15-ц
Номер провадження 2/184/284/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

при секретарі - Михайловій Т.В.,

представника позивача - Волошина В.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом Управління Пенсійного Фонду України в м. Орджонікідзе до ОСОБА_2 «про задоволення вимог кредитора та відшкодування майнової шкоди», -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги, висловлені в позовній заяві та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області понесені збитки в розмірі 34911,63 грн., але не більше розміру вартості майна, одержаного в спадщину. В письмових поясненнях пояснив, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в їхньому управлінні з 11.10.1999 року і отримувала пенсію за віком. Відповідно розпорядження УПФУ від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_3) пенсійні виплати становили (з урахуванням надбавок в цілому) 1012,83грн.. Відповідно до заяви та доданих документів від 03.12.2010 року ОСОБА_3 було переведено з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника (50% пенсії чоловіка), яка стала значно вищою за пенсію по віку, яку отримувала ОСОБА_3 при призначенні. Пенсія призначалась із заробітку за період з 01.06.1960 року по 31.05.1965 року. Коефіцієнт заробітної плати годувальника склав 4,20671. Загальний стаж годувальника склав 44 років 8 місяців 21 днів. Станом на 03.12.2010 року розмір пенсії становив 2212,81грн.. Оскільки довідки про заробітну плату годувальника за період з 01.06.1960р. по 31.05.1965р. та довідка про стаж годувальника за період з 06.06.1960р. по 31.05.1965р. та з 02.02.1990р. по 10.01.1999р. є не підтвердженими та спростовуються листом від ВАТ «Северонікель» (лист від 04.03.2013р. № С 5653-92), тому після перерахунку пенсії ОСОБА_5 було вибрано найвигідніший варіант отримання пенсійних виплат, згідно чого її пенсія склала 849,46 грн.. Окрім зазначеного, Управлінням ПФУ в м. Орджонікідзе здійснено запит щодо праці ОСОБА_4 на ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат». Згідно листа-відповіді від ПАТ «ОГЗК» від 04.08.2015р №156/07-71 ОСОБА_6 працював на вищезазначеному підприємстві з 01.12.1960р. по 22.01.1990р.. Окрім доказів, наведених у позовній заяві, зазначений факт додатково спростовує стаж роботи ОСОБА_4 на ВАТ "Комбінат Северонікель" з 01.12.1960р. по 22.01.1990р.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги представника позивача не визнав та просить суд в їх задоволенні відмовити, оскільки він взагалі ніякого відношення до нібито виниклої заборгованості його матері не має.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги необґрунтовані, не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання та не підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13 жовтня 1999 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_3 було призначено їй пенсію за віком. Спадкодавець за роки життя перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, який в свою чергу теж перебував на обліку в управлінні як пенсіонер та отримував пенсійні виплати.

03.12.2010 року за заявою спадкодавця та відповідними доданими до заяви документами, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе було переведено ОСОБА_3 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, спадкодавець виявила бажання отримувати пенсію чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Ще за життя ОСОБА_6 надавав до УПФУ в м. Орджонікідзе довідки про трудовий стаж та заробіток в ВАТ "Комбінат Северонікель".

28.01.2013 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе було надіслано запит до Головного управління Пенсійного фонду Російської Федерації в м. Мончегорську Мурманської області (ГУ ПФУ РФ) щодо достовірності наданих довідок ОСОБА_4. ГУ ПФУ РФ звернулося за призначенням (за запитом УПФУ в м. Орджонікідзе) до ВАТ "Комбінат Северонікель". В травні 2013 року УПФУ в м. Орджонікідзе отримало лист від ВАТ "Комбінат Северонікель", в якому зазначалось: "В ответ на обращение сообщаю, что архив ОАО "Комбинат Североникель" не располагает сведениями о работе ОСОБА_7, 1934 года рождения на предприятии. Справки №3854/07-2100В от 15.09.2010г., №3851/07-2700ву от 23.09.2010г., №3853/07-2100В3 от 15.09.2010г. предприятием не выдавались". 01.02.2013 року УПФУ в м. Орджонікідзе було терміново викликано ОСОБА_3 для надання пояснень щодо недостовірних довідок, наданих її померлим чоловіком. ОСОБА_3 надала до управління заяву (пояснення) від 06.02.2013 року, в якій повідомила, що довідки по заробітній платі за час робіт на півночі замовляв чоловік. Довідки по заробітній платі чоловік замовляв з підприємства, на якому він працював в період з 1960 року по 31.05.1965 року, довідки надіслані поштою. Відповідно розпорядження УПФУ в м. Орджонікідзе від 14.02.2013 року проводилось утримання з пенсії спадкодавця. Загальний борг перед управлінням складав 37194,29 грн.. На сьогоднішній день з пенсії спадкодавця було утримано 2282,66грн. Інших надходжень по відшкодуванню заборгованості до управління не надходило. Залишок боргу складає 34 911,63грн..

Управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе понесло збитки у зв'язку з нарахуванням пенсії за недостовірними даними. Управління має право на відшкодування завданих збитків та у даному випадку являється кредитором. УПФУ в м. Орджонікідзе було отримано інформацію по спадщині від 21.10.2014 року №2632/а-14, а саме: згідно заяви ОСОБА_2 було заведено спадкову справу № 238/2014 року. 24.10.2014 року управлінням було направлено вимогу (претензію) про обов'язок спадкодавця на адресу Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Претензія, що надійшла, нотаріус довів до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Управлінням не досягнуто компромісу, домовленості або мирного вирішення конфлікту зі спадкоємцем щодо сплати виниклого боргу. Тому управління вимушене звернутись до суду за захистом прав та законних інтересів.

Борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але не виконав тому, що смерть позбавила його можливості виконати це зобов'язання. Обов'язок доводити борги померлого покладається на кредитора, що звернувся до спадкоємців з відповідними претензіями. Він зобов'язаний представити документи, що підтверджують його вимоги.

Статтею 1218 Цивільного кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 3 цього випливає, що коли вже спадкоємці прийняли спадщину, то вони набувають не лише прав з управління, користування та розпорядження спадковим майном спадкодавця, але також і зобов'язання щодо цього майна.

Вимогами кредитора спадкоємці мають задовольнити шляхом одноразового платежу. Проте за домовленістю між кредитором та спадкоємцями боржника може бути встановлений інший порядок виплати боргу. Якщо такої домовленості між кредитором та спадкоємцями боржника не досягнуто, кредитор вправі звернутися до суду з позовом про виплату боргу. Суд за позовом кредитора накладає стягнення боргу з майна, яке спадкоємці боржника отримали в натурі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Основними завданнями управління є ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового тримання суддям у відставці, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів, призначених для пенсійного забезпечення.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З доводами позивача, викладених в позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитись не може, оскільки вони є голослівними, безпідставними, не відповідають вимогам діючого законодавства України і спростовуються поясненнями відповідача, наданими ним письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності виходячи з наступного.

По перше, для вирішення питання щодо задоволення вимог кредитора та відшкодування шкоди перш за все потрібно з'ясувати, чи доведена вина винної особи у заподіянні шкоді УПФУ, оскільки відповідно до ст.. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає, що вина померлої ОСОБА_3 у заподіянні матеріальної шкоди УПФУ не доведена, а тому у позивача не має законних та обґрунтованих підстав вимагати відшкодувати шкоду відповідачем ОСОБА_2.

Позивач зазначає про те, що 03.12.2010 року за заявою померлої ОСОБА_3 їй було призначено пенсію за втратою годувальника, тобто її чоловіка, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому ОСОБА_3 надала до УПФУ документи, які підтверджували трудовий стаж її чоловіка в районі Крайньої півночі у ВАТ «Комбінат Северонікель». В подальшому ОСОБА_3 отримувала вказана пенсію до виявлення УПФУ факту, який спростовує факт трудових відносин її чоловіка в районі Крайньої півночі, в зв'язку з чим пенсія зупинена.

Відповідно до вимог ст.. 44 закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» зазначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії. Цим же законом покладено обов'язок на УПФУ перевіряти документи, надані для призначення пенсії та в разі їх відповідності та достовірності вирішувати питання щодо призначення пенсії. Однак всупереч вказаним вимогам, працівниками Пенсійного фонду м. Орджонікідзе, який приймав документи від ОСОБА_3, якою на той час була ОСОБА_8 та здійснювала нарахування зроблено не було, яка в подальшому за свої протиправні дії була визнана винною у вчиненні злочинів та відносно неї є вирок, який набрав законної сили. Позивач не заперечує в судовому засіданні проти того, що ОСОБА_8 працювала в УПФУ Україні в м. Орджонікідзе та зловживаючи своїм становищем, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, склала та використала завідомо підроблені документи, щодо наявності трудового стажу у районах Крайньої Півночі громадян, що дає право на підвищення рівня пенсії, та підготувала і підписала незаконні розпорядження про призначення перерахунку пенсій, якими безпідставно призначила громадянам пенсію в завищеному розмірі.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 УПФУ було вірно нарахована пенсія на підставі наданих ним документів, які підтверджували його трудову діяльність, при цьому даних про його роботу на території Російської Федерації не було. А коли був зроблений перерахунок пенсії ОСОБА_3, то нею були надані документи щодо трудового стажу ОСОБА_6 в районі Крайньої півночі. Однак правомірність та достовірність наданих документів для призначення пенсії повинно бути перевірено безпосередньо працівниками УПФУ, чого в даному випадку зроблено не було.

По друге, позивач в якості обґрунтування своїх позовних вимог посилається на норми Цивільного законодавства України - спадкове право.

При цьому слід зазначити про наступне. Дійсно після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, до нотаріальної контори звернувся відповідач ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті його матері, однак згідно до повідомлення Першої Нікопольської держконтори (а.с. № 22) від Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе надійшла претензія, в зв'язку з чим ОСОБА_2 спадщину не оформляв.

При цьому, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 3 цього випливає, що коли вже спадкоємці прийняли спадщину, то вони набувають не лише прав з управління, користування та розпорядження спадковим майном спадкодавця, але також і зобов'язання щодо цього майна. Про це зазначає і сам позивач по справі.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

В даному випадку позивач безпідставно намагається стягнути з відповідача шкоду, заподіяну УПФУ протиправними діями самої ОСОБА_3, при цьому жодних даних про те, що відповідач ОСОБА_2 отримав спадщину, що залишилася після смерті його матері не має, що свідчить про те, що в даному випадку відповідач повинен повернути позивачу грошові кошти, до яких він взагалі ніякого відношення не має, а також не має можливості отримати спадщину, що залишилася після смерті його матері, що суперечить нормам діючого цивільного законодавства України. Таким чином відповідач ОСОБА_2 не може вважатися спадкоємцем, що прийняв спадщину, яка залишалася після смерті його матері ОСОБА_3, а тому на нього не можуть поширюватися норми цивільного законодавства України, які передбачають відповідальність спадкоємців перед кредиторами.

По третє, суд вважає передчасним звернення позивача до суду з дійсним позовом, оскільки спочатку відповідачу потрібно оформити спадщину, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_3 та набути статус спадкоємця, а потім вже позивачу потрібно вимагати відшкодувати шкоду, заподіяну підприємству.

Лише спадкоємці несуть відповідальність за зобов'язаннями спадкодавця та лише в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього відповідно до ст.. 1282 ЦК України, однак в даному випадку до відповідача не надійшло будь - якого майна, тем більше що позивачем взагалі не визначена вартість вказаного майна та інше.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного Фонду України в м. Орджонікідзе до ОСОБА_2 «про задоволення вимог кредитора та відшкодування майнової шкоди.

Керуючись ст.ст. 1166, 1218, 1231, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209 - 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного Фонду України в м. Орджонікідзе до ОСОБА_2 «про задоволення вимог кредитора та відшкодування майнової шкоди».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 - днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш