У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом комунального підприємства «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Чернівецька обласна рада, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 8 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року комунальне підприємство «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» (далі - КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що воно є власником квартири АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 1 червня 1993 року №283/10 підприємству надано дозвіл використовувати зазначену квартиру під гуртожиток для проживання сімей. Відповідачі вселилися до вказаного жилого приміщення на підставі ордеру від 1 липня 1993 року на зайняття гуртожитку № 4, що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1. У зв'язку з припиненням трудових відносин із ОСОБА_3, ОСОБА_4 16 квітня 2007 року відповідачам направлено вимогу про звільнення жилого приміщення. Посилаючись на те, що відповідачі спірне жиле приміщення після направлення вимоги не звільняють, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило задовольнити позов.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 8 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Усунено КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 16 лютого 1993 року між КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» та Асоціацією по будівництву об'єктів житла та соціальної сфери укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а 7 серпня 2012 року право власності за останньою зареєстровано в реєстрі.

Відповідно до п. 5. 2, 5. 3 Статуту КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» майно театру є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Джерелами формування майна театру є майно, передане йому обласною радою, доходи одер <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843442/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>жані від реалізації продукції, надання послуг, робіт та продукції, а також і інших видів фінансово-господарської діяльності; кредити банків та інших кредиторів; благодійні внески; пожертвування організацій, підприємств і громадян; придбання майна інших підприємств, організацій; інші джерела, майно, набуті на підставах не заборонених законодавством.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 1 червня 1993 року № 283/10 надано дозвіл театру використовувати під гуртожиток для проживання сімей квартиру АДРЕСА_1.

14 червня 1993 року на підставі наказу директора театру № 15-о/с ОСОБА_3 прийнято на роботу до театру на посаду головного художника, а ОСОБА_4 відповідно до наказу від 21 червня 1993 року № 16-о/с - на посаду художника по моделюванню сценічних костюмів театру.

13 липня 1993 року Чернівецьким обласним українським музично-драматичним театром ім. О.Кобилянської ОСОБА_3 видано ордер № 2 на вселення із сім'єю у складі трьох осіб в гуртожиток, а саме в кімнати площею 37,9 кв. м у квартирі АДРЕСА_1, на підставі чого вони були зареєстровані у вказаній квартирі.

Наказом директора театру від 18 вересня 2000 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за власним бажанням, а ОСОБА_4 на підставі наказу директора театру від 7 жовтня 1997 року у зв'язку із скороченням штату працівників.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 8 травня 2013 року у справі за позовом Чернівецького обласного українського музично-драматичного театру ім. О. Кобилянської до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору найму житлового приміщення, усунення перешкод у користуванні гуртожитком шляхом виселення та за зустрічним позовом про визнання права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили, визнано недійсним договір найму квартири АДРЕСА_1 від 31 липня 2003 року, укладений між ПП «Житлосервіс» і ОСОБА_3, у позові про виселення відповідачів із гуртожитку відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення суд виходив із того, що оспорюваний договір був укладений без відома і згоди власника квартири, остання в якості гуртожитку, як це передбачено ст. 127 ЖК України, зареєстрована не була, у зв'язку з чим вимога про усунення перешкод у користуванні саме гуртожитком, як про це просив позивач, шляхом виселення з нього відповідачів безпідставна.

Виходячи з наведеного, при вирішенні спору, який є предметом розгляду, суди правильно виходили з того, що виданий ОСОБА_3 ордер на зайняття приміщення у гуртожитку не може бути належним документом, що підтверджує його право на користування квартирою, яка не мала статусу гуртожитку.

Докази, які б свідчили, що між сторонами було укладено договір найму жилого приміщення в порядку, передбаченому ст. 61 ЖК України, відсутні, відповідачам ордер на заняття квартири як жилого приміщення відповідно до положень ст. 58 ЖК України не видавався, позивач заперечує прийняття ним рішення про надання останнім жилого приміщення, яке повинно бути прийняте в такому разі згідно ст. 52 цього Кодексу, зазначав, що квартира, ним, як власником, була надана для тимчасового проживання на період їх роботи в театрі.

Оскільки право на проживання у належній позивачу квартирі виникло не на підставі договору найму жилого приміщення, воно носило тимчасовий характер, - на період роботи у позивача, суди дійшли правильного висновку, що у зв'язку із закінченням строку, на який надана для проживання квартира, у відповідачів право користування нею припинилося, порушене право останнього, як власника квартири, підлягає захисту в обраний позивачем спосіб та обгрунтовано задовольнили вимоги цій частині.

Відповідно до ст. 391 ЦК України <nau://ukr/435-15|st391> власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається із матеріалів справи, КП «Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської» набуло право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 16 лютого 1993 року, який є чинним.

Викладені в оскаржуваних рішеннях висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим на підставі поданих сторонами доказів, і ґрунтуються на нормах матеріального права. Порушення норм процесуального законодавства при проведенні оцінки доказів не встановлено.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин колегія суддів відхиляє касаційну скаргу і залишає без змін ухвалені судові рішення.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 4 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 8 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук