АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/610/2015 Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 24 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Шуліки Аліни Володимирівни, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 22 грудня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, а також за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3) про визнання частково недійсним договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 вересня 2013 року позивач ПАТ "ПриватБанк" (далі - банк, позивач) звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04.06.2008 року в розмірі 35477,55 доларів США, що еквівалентно 283465,593грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 44,20кв.м, яка розташована в АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета іпотеки банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу; виселити відповідача та інших осіб, які проживають або зареєстровані у вказаній квартирі.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до умов Кредитного договору від 04.06.2008 року банком було видано ОСОБА_3 кредит у розмірі 11 510 доларів США строком до 04.06.20187 року під 15% річних. У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, останній та ОСОБА_4 уклали з банком договір іпотеки, за яким передали зазначену квартиру в іпотеку на користь банку. Відповідач ОСОБА_3 вчасно свої зобов'язання по вказаному кредитному договору не виконує, що призвело до заборгованості, яка за станом на 03.09.2013 року складає 35477,55 доларів США і складається з: заборгованості по кредиту в сумі 10588,67 доларів США; заборгованості по процентах за користування кредитом 6661,70 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1720,65 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 14787,32 доларів США; а також штрафи 31,29 фіксована частина та 1687,92 доларів США процентна складова.

17.10.2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним договір поруки від 04.06.2008р року, укладений між нею та ПАТ "ПриватБанк", та визнати частково недійсним іпотечний договір від 05.06.2008 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та банком, в частині укладення договору між нею та банком. Позов обґрунтувала тим, що з 2005 року хворіє на церебральний атеросклероз ІІІ ступеню і на час укладення оскаржуваних договорів приймала сильнодіючі медичні препарати, що значно вплинуло на її можливість усвідомлювати значення своїх дій. У зв'язку з цим на підставі ст.225 ЦК України просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.11.2013 року прийнято до судового розгляду зустрічну позовну заяву (а.с.81).

Ухвалою суду від 22.12.2014 року залишено без розгляду позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_4 в частині визнання недійсним договору поруки від 04.06.2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_4 (а.с.162).

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову ПАТ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено. Суд визнав недійсним договір іпотеки, укладений 05.06.2008 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ЗАТ КБ "ПриватБанк", в частині його укладення між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ "ПриватБанк". Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Шуліка А.В., діюча в інтересах банку, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення первісного позову та відмову в задоволені зустрічного позову, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначила, що суд дійшов до помилкового висновку про достатність правових підстав для визнання частково недійсним іпотечного договору на підставі ст.225 ЦК України. Вважає, що позивачем за зустрічним позовом не надано суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своїх вимог, в той час як судом було встановлено, що позичальник не виконує умови договору належним чином. Також вказала, що суд не звернув уваги на те, що допитаний у судовому засіданні експерт неоднозначно зазначив, що з вірогідністю 80% ОСОБА_4 на момент укладення договору іпотеки не могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, а висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами ст.212 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Кредитного договору від 04.06.2008 року позивачем було видано ОСОБА_3 шляхом надання готівки через касу чи/або перерахування на рахунок кредитні кошти у розмірі 11510 доларів США строком до 04.06.2018 року під 15% річних, на наступні цілі, а саме: у розмірі 10000 доларів США на споживчі цілі; 300 доларів США на сплату винагороди 110 доларів особисте та майнове страхування; 1100 доларів США на сплату страхових платежів. (а.с.13-16).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором між банком з однієї сторони та ним і ОСОБА_4 з іншої було укладено договір іпотеки від 05.06.2008 року, за яким в іпотеку банку було передано двокімнатну квартиру, розташовану в АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна м.Херсона 15.09.2000 року за №7221 (а.с.17-22).

Згідно розрахунку заборгованості за станом на 03.09.2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем, яка становить 35477,55 доларів США і складається з: заборгованості по кредиту в сумі 10588,67 доларів США; заборгованості по процентах за користування кредитом 6661,70 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1720,65 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 14787,32 доларів США; а також штрафи 31,29 фіксована частина та 1687,92 доларів США процентна складова (а.с.6-8).

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14.04.2011 року в іншій цивільній справі, а саме у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ ?Приватбанк?, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсними договору поруки та іпотечного договору залишено без змін заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 13.12.2010 року, яким було задоволено позов, зокрема визнано частково недійсним іпотечний договір, укладений 05.05.2008 року між ПАТ КБ ?Приватбанк?, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині укладення його між ПАТ КБ ?Приватбанк? та ОСОБА_4 (а.с.53-54).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №536 від 27.07.2010 року ОСОБА_4 страждає на психічне захворювання в формі церебрального атеросклерозу 3 ступеню, дисциркуляторною енцефалопатією 3 ступеню зі зниженням інтелектуально - мнестичних функцій. 05 травня 2008 року у неї було погіршення стану здоров'я, психічні розлади досягли такого ступеню, що суттєво впливали на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.53 зворот).

Крім того, відповідно до акту судово-психіатричного експерта №70, складеного на виконання ухвали суду у цій справі, ОСОБА_4 в період складення договору іпотеки 05.06.2008 року страждала психічним захворюванням в формі органічного ураження головного мозку судинного ґенеза внаслідок церебрального атеросклерозу ІІІ ступеню, дисцикулярної енцефалопатії ІІІ ступеню, ускладненої перенесеним гострим порушенням мозкового кровообігу (15.11.2005 року) з вираженим психоорганічним синдромом. Цей психічний розлад досягав такого ступеню, що суттєво впливав на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.88-94).

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальна площа 44,2кв.м, житлова 30,4кв.м. Підстава виникнення: свідоцтво про право власності №7221 від 15.09.2000, видане згідно розпорядження від 15.09.2000 року №7221 - Ж; інша 1/2 частина зазначеної квартири відповідно до вказаного витягу належить ОСОБА_3 (а.с.142 зворот).

Суд повно, всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, зокрема висновку судово-психіатричної експертизи, на підставі, ст.ст.225, ч.5 ст.267 ЦК України прийшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом, оскільки ОСОБА_4 в період складення договору іпотеки 05.06.2008 року страждала психічним захворюванням, яке суттєво впливало на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними.

При цьому колегія суддів також враховує, що зазначені обставини щодо психічного захворювання ОСОБА_4 були встановлені також вказаним вище судовим рішенням в іншій цивільній справі, яке набрало законної сили.

Крім того, при таких обставинах суд, пославшись на ч.3 ст.5 Закону України "Про іпотеку" (предметом іпотеки частина нерухомого майна може бути лише після її виділення в натурі) та ч.1 ст.371 ЦК України (кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на частку може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі), підставно вважав, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, оскільки, по-перше, спірна квартира, як предмет іпотеки, належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, кожному з них їх частка в натурі не виділялась, такі вимоги банком не заявлялись, по-друге, звернення стягнення на предмет іпотеки в цілому при визнанні іпотечного договору недійсним в частині його укладення іншим співвласником суперечить чинному законодавству. Тобто, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що задоволення зустрічного позову виключає задоволення первісного позову.

Доводи апеляційної скарги належним чином не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами і висновків суду не спростовують. Посилання заявника на недостатність правових підстав для визнання частково недійсним іпотечного договору на підставі ст.225 ЦК України та на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження зустрічного позову спростовуються дослідженими вище матеріалами справи.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни, діючої в інтересах публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

судді: