Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на даний час він є повністю непрацездатним, йому ампутували ноги, він потребує сторонньої допомоги, має дорослого сина ОСОБА_4, який відмовляється надавати йому допомогу. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 25 % всіх його доходів.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, після перерви в судове засідання 21.08.2015 року не з'явився, надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі.

Відповідач, представник відповідача позов не визнали, представник відповідача пояснила, що коли ОСОБА_4 був неповнолітнім, його батько -позивач по справі не цікавився його життям, матеріальної допомоги не надавав, він був повністю на утриманні матері, на даний час він не має постійної роботи, постійного заробітку, а тому представник відповідача в задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30.06.2015 року є інвалідом другої групи від загального захворювання довічно, що стверджується копією його паспорта та копією довідки МСЕК.

З матеріалів справи вбачається , що 11.08.1999 року зареєстровано розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_3, від шлюбу вони мають повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що слідує з копій свідоцтв про розірвання шлюбу та про народження.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 09.06.2015 року зареєстрований по АДРЕСА_1, що стверджується копією паспорта позивача.

Відповідно до наказу № 44-П від 04.08.2015 року по Білоцерківському районному територіальному центру соціального обслуговування, ОСОБА_1 з 05.08.2015 року поміщено до стаціонарного відділення постійного проживання с.Іванівка, звільнено від плати за соціальне обслуговування терміном на три місяці, що стверджується витягом з цього наказу.

За ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначене зобов'язання, що належить до аліментних зобов'язань, - це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких юридичних фактів: родинний зв'язок батьків і дітей або усиновлення; непрацездатність батьків; потреба батьків у матеріальній допомозі.

Як вказано вище, відповідач ОСОБА_4. є сином позивача ОСОБА_1

Щодо критеріїв визначення непрацездатності позивача та його потреби у матеріальній допомозі, то суд вважає за можливе з урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при вирішенні даного спору виходити з критеріїв, закріплених у ч. ч. 3,4 ст.75 СК України.

Так, непрацездатними вважаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідами 1,2 чи 3 групи.

Позивач є інвалідом 2 групи безстроково, тобто, згідно приписів закону він вважається непрацездатним.

Застосовуючи критерії ч.4 ст.75 СК України, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом.

В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рівні 949 грн., з 01 грудня -1074 грн.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу призначено щомісячну пенсію по інвалідності в розмірі 1565 грн.85 коп., що слідує з довідки управління ПФУ у Білоцерківському районі.

Отже, позивач має дохід вище прожиткового мінімуму.

Згідно довідки УПФУ у Білоцерківському районі, позивач з 01.09.2015 року буде отримувати 25 % призначеної пенсії відповідно до ст.48 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як особа, яка перебуває на повному державному утриманні.

Відповідно до ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що на момент розлучення позивача з ОСОБА_3, їхньому сину ОСОБА_4 виповнилося 8 років, згідно рішення Білоцерківського міського суду Київської області від 25.08.1999 року ОСОБА_1 зобов'язаний був сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.08.1999 року і до повноліття сина, але від сплати аліментів ОСОБА_1 ухилявся, за період з 1999 року по березень 2008 року аліментів не сплачував, сума заборгованості по аліментах становила 7614 грн., що слідує з копії вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2008 року по справі про обвинувачення ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, а саме: за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, згідно вказаного вироку суду ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні даного злочину та призначено йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Наведені вище обставини підтвердила в суді свідок ОСОБА_3, яка показала, що позивач зловживав спиртними напоями, влаштовував бійки, сварки, ніякої участі в утриманні сина та його вихованні не приймав, тобто, не виконував свої батьківські обов'язки.

Отже, проаналізувавши всі докази, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його батька, оскільки згідно норм діючого законодавства ОСОБА_4 належить звільнити від обов'язку утримувати позивача.

Таким чином, позивачем не надано доказів для обґрунтування своїх вимог, а за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 10,75, 202, 204 СК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя А. М. Дмитренко