Справа № 361/4544/15-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/6746/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 56 24.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсиббанк» уклали договір про надання споживчого кредиту №0 від 18 квітня 2008 року, відповідно до умов якого позичальниці наданий кредит у розмірі 105000 доларів США зі змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 13 липня 2009 року. Для забезпечення виконання умов договору кредиту ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки №83490 від 18 квітня 2008 року, відповідно до якого передано в іпотеку банку двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53,40 кв.м.. Для забезпечення виконання умов договору кредиту ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 уклали договір поруки №198837 від 18 квітня 2008 року, зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 13 липня 2009 року. Зазначили, що вищезазначений кредитний договір є недійсним, оскільки не відповідає вимогам закону, так як, при укладенні спірного правочину сторонами не досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, містить дискримінаційні та несправедливі умови, що призвело до суттєвого дисбалансу інтересів сторін. Так, для договорів кредиту істотною умовою є орієнтовна сукупна вартість кредиту, оскільки це є ціною договору. Проте, всупереч вимогам закону, відповідач не передбачив у договорі кредиту його орієнтовну сукупну вартість кредиту виражену в простій зрозумілій формі в національній валюті - гривні. Крім того, договір містить інші несправедливі умови, зокрема, споживчий кредит містить положення про право банку підвищувати відсотки, дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що ставить у тяжке несправедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях. Дані положення договорів відповідно до ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів містять умови, що є несправедливими, що призводить до дисбалансу інтересів сторін, оскільки при сплаті кредиту по такій схемі позичальник переплачує кредит в 2 рази і такі положення договорів відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є підставою для визнання договорів недійсними. У зв'язку з цим просили визнати недійсним договір кредиту №0 від 18 квітня 2008 року зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 13 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсиббанк», у порядку застосування наслідків недійсності договору кредиту, визнати недійсним договір іпотеки №83490 від 18 квітня 2008 року зі змінами, що укладений між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2, в порядку застосування наслідків недійсності кредиту, визнати недійсним договір поруки №198837 від 18 квітня 2008 року зі змінами відповідно до умов додаткової угоди №1 від 13 липня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсиббанк», у порядку застосування наслідків недійсності договору кредиту застосувати двосторонню реституцію.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять задовольнити клопотання про проведення судової економічної експертизи, скасувати рішення, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважають, що суд безпідставно відмовив в задоволені клопотання про призначення судової економічної експертизи. Вважають, що оспорюваний договір кредиту укладений всупереч вимогам закону щодо визначення в договорі сукупної вартості кредиту, надання повної інформації про умови кредитування та містять несправедливі умови, що спричинили суттєвий дисбаланс інтересів сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов пред'явлений не правомірно, оскільки позивач ОСОБА_2 під час укладення кредитного договору була ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, у тому числі, процентної ставки, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Своїми підписами на кожній сторінці кредитного договору, додатків до нього, додаткових угод позичальник фактично підтвердив ознайомлення з умовами кредитування, зокрема, з умовами взаєморозрахунків. Позивач з указаними умовами погодилася, про що свідчить підписання нею кредитного договору та графіків погашення кредиту. Позивачами дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 18 квітня 2008 року ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсиббанк» уклали договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит у розмірі 105000 доларів США зі змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 13 липня 2009 року.

Для забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту №0, 18 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №83490, відповідно до якого передано в іпотеку банку двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53, 40 кв.м.

Відповідно до договору поруки №198837 від 18 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3, зі змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 13 липня 2009 року, останній зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 квітня 2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положенням п. 2 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року передбачено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позов заявлений не правомірно, оскільки позивач ОСОБА_2 під час укладення кредитного договору була ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, у тому числі, процентної ставки, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Своїми підписами на кожній сторінці кредитного договору, додатків до нього, додаткових угод позичальник фактично підтвердив ознайомлення з умовами кредитування, зокрема, з умовами взаєморозрахунків. Позивач з указаними умовами погодилася, про що свідчить підписання нею кредитного договору та графіків погашення кредиту. Позивачами дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюваний договір кредиту укладений всупереч вимогам закону щодо визначення в договорі сукупної вартості кредиту, надання повної інформації про умови кредитування та містять несправедливі умови, що спричинили суттєвий дисбаланс інтересів сторін, не заслуговують на увагу оскільки умови кредитного договору містять всю необхідну інформацію для його укладення. Зокрема п.п.1.1,1.2,, договору містять інформацію про умови кредитування, п.п.1.3, про орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: