22-ц/775/863/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Курбанова Н.М.
Суддя-доповідач Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Маріупольське телебачення» про стягнення заборгованості з індексації заробітної плати і компенсації за затримку її виплати, середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Маріупольське телебачення» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Маріупольське телебачення» (далі - ТОВ «ТРО «МТВ»), уточнивши в подальшому редакцію позовних вимог (а.с. 57-60), що зводяться до: стягнення утвореної за період його роботи у відповідача з 08.01.2002р. по 02.07.2014р. заборгованості з індексації заробітної плати і компенсації за затримку її виплати в загальній сумі 1888,77грн.; стягнення середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні за період з 03.07.2014р. по час постановлення рішення суду - в порядку застосування відповідальності колишнього роботодавця перед позивачем; відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000грн., що полягає у душевних стражданнях від порушення його прав на оплату праці.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ТРО «МТВ» на користь ОСОБА_2 заборгованість з індексації заробітної плати та компенсації за затримку виплати за період з 01.12.2003р. по 02.07.2014р. включно в розмірі 1888,77грн., середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні у розмірі 36184,14грн. з утриманням з вказаної суми при виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів, відшкодовано маральну шкоду в розмірі 500грн. Стягнуто з ТОВ «ТРО «МТВ» Ілліча» в дохід держави судовий збір у розмірі 617,33грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ТРО «МТВ», посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «ТРО «МТВ» - Новгородської В.В., яка підтримала доводи скарги, заперечення проти скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи позивача, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із ТОВ «ТРО МТВ», працюючи з 08.01.2002р. по 20.09.2011р. на посаді відеоінженера, а з 01.12.211р. по 02.07.2014р. - на посаді оператора, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 7-8).

На час звільнення позивача 02.07.2014р. з ним не було проведено повний розрахунок - залишилась невиплаченою індексація заробітної плати, що не нараховувалась впродовж роботи ОСОБА_2, і яка поряд із компенсацією втрати частини заробітної плати у зв'язку з несвоєчасною її виплатою становить суму 1888,77грн., після відрахування передбачених законом податку та єдиного соціального внеску.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по зарплаті і середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні, суд встановив невиконання роботодавцем вимог закону щодо обов'язку розрахуватись в повному обсязі із звільненим працівником, що полягає у непризведенні ТОВ «ТРО «МТВ» протягом роботи позивача індексації його заробітної плати, що є підставою для стягнення заборгованої і невиплаченої індексації і відповідної до неї компенсації втрати цієї частини зарплати через несвоєчасну її виплату в загальному розмірі 1888,77грн.; щодо розміру спір відсутній. Із застосуванням положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України суд стягнув з роботодавця на користь позивача середній заробіток за затримку у розрахунку при звільненні в розмірі 36184,14грн., який обчислений виходячи із заробітної плати за останні два місяці перед звільненням позивача у липні 2014 року. Суд частково, виходячи з принципу розумності і справедливості, відшкодував позивачеві за рахунок відповідача моральну шкоду, вмотивовану душевними стражданнями позивача від порушення його права на оплату праці.

Погодитись з такими висновками суду в повному обсязі не можна, виходячи з наступного.

За визначенням, що міститься в ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" № 1282-XII з подальшими змінами в редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1282-XII), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За положеннями ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в т.ч. оплата праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 цього Закону перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. За ч. 5 цієї норми: у разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно зі ст.ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За положеннями частини 2 наведеної норми: при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник, або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як з'ясовано, ОСОБА_2 звільнений з роботи 02.07.2014р., коли не був присутній на роботі.

Суд на підставі зібраних у справі доказів дійшов вірного, як погоджується колегія суддів, висновку про доведення факту порушення прав позивача на оплату праці, що полягає у невиплаті позивачеві на момент його звільнення з підприємства - індексації заробітної плати із компенсацією в загальному розмірі 1888,77грн. (за мінусом утриманих передбачених законом податку і єдиного соціального внеску).

При цьому суд правильно врахував невиконання відповідачем по відношенню до звільнюваного позивача свого обов'язку, регламентованого ст.ст. 47, 116 КЗпП України, з урахуванням впровадженого на підприємстві порядку отримання працівниками зарплати через банківські установи, що передбачав можливість безперешкодного і своєчасного перерахування роботодавцем на картку працівника в день його звільнення в повному обсязі всіх належних виплат.

Доводи апеляційної скарги відповідача про неврахування судом при вирішенні спору систематичного підвищення зарплати позивача, як підстави для відмови у виплаті ОСОБА_2 індексації згідно довідки, не є обгрунтованими, оскільки з дослідження розрахунку підприємства (а.с. 29-32) вбачається відображення відомостей про підвищення заробітної плати, яке відбувалось на підприємстві з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, процентний рівень такого підвищення (остання графа довідки «Примечание»), а також у якості базових місяців враховано і місяці, в яких величина індексу споживчих цін перевищувала поріг індексації в розмірі 101 відсотка.

У зв'язку зі встановленням факту порушення прав позивача на оплату праці, що полягає у невиплаті при звільненні ОСОБА_2 індексації разом із компенсацією простроченої заробітної плати, суд вірно, у відповідності з нормами матеріального права, як схвалює суд апеляційної інстанції, визначив наявність підстав для покладення на роботодавця матеріальної відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні.

Суд слушно врахував правові позиції Верховного Суду України, зокрема: в постанові № 6-64цс13 щодо того, що незначна частка заборгованості підприємства перед працівником не є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України; в постанові № 6-114цс13, де відзначено, що за відсутності спору про розмір належних працівникові сум немає підстав для зменшення розміру середнього заробітку у зв'язку з істотністю суми заборгованості порівняно із середнім заробітком.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо виникнення спору між позивачем і відповідачем про розмір належної до виплати індексації заробітної плати і відповідної компенсації, після перевірки розрахунку судом апеляційної інстанції, колегія суддів віднаходить формальними, якими також і суд першої інстанції вважав заперечення відповідача. Надані товариством докази - штатні розклади і накази щодо підвищення зарплати позивача за період його роботи з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим методом: в лютому і листопаді 2004р., січні і квітні 2006, січні і серпні 2007, квітні і липні 2008, січні і квітні 2011 (а.с. 114-140) - не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в даній частині і не свідчать про виникнення спору щодо розміру заборгованості як підстави для застосування положень ч. 2 ст. 117 КЗпП України.

Та обставина, що позивач звернувся до роботодавця письмово за виплатою індексації і компенсації у грудні 2014 року, що зазначено у апеляційній скарзі відповідача, не усуває обов'язку роботодавця виплатити позивачеві на момент звільнення всі належні йому суми зарплати, частиною чого є індексація зарплати. Підстав для зменшення періоду розрахунку для середнього заробітку, як прагне відповідач - починаючи з грудня 2014 року, колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги в даній частині не є слушними.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із розрахунком середнього заробітку, виходячи з середньоденної зарплати 147,09грн. (а.с. 33), обчисленої на момент звільнення позивача у липні 2014 року, з наступних міркувань.

Так, як з'ясовано в ході апеляційного розгляду справи, позивач перебував із відповідачем в трудових правовідносинах в двох етапах: працював на посаді відеоінженера в період 08.01.2002р.- 20.09.2011р.; працював на посаді оператора в період 01.12.211р.-02.07.2014р.

Заборгованість з індексації заробітної плати позивача утворилась за період його роботи (в першому етапі) на посаді відеоінженера, яку він займав до звільнення у вересні 2011 року. На момент звільнення, як доведено судовим розглядом, утворилась заборгованість з індексації по заробітні платі з грудня 2003 року по березень 2011 року включно, що загалом із компенсацією втрати частини цієї частки зарплати становить 1888,77грн. Саме ця сума, що була уточнена позивачем в ході розгляду справи в кінцевій редакції позовної заяви (а.с. 57-60), полягла в основу рішення суду першої інстанції.

Звільнився позивач з підприємства 20.09.2011р. Тому середньоденний заробіток для обчислення обсягу матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником за ст. 117 КЗпП України повинен бути взятий за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р., виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи - в першому етапі його роботи у відповідача (липень-серпень 2011р.), що передували події, з якою пов'язана виплата, тобто місяцю в якому сталося звільнення (вересень 2011) - в даному випадку за той період часу, за який утворився борг перед працівником по зарплаті (грудень 2003 року - березень 2011р.). Згідно довідки бухгалтерського підрозділу середньоденний заробіток становить 82,16грн. (а.с. 180).

Середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні за період з 03.07.2014р. по 24.06.2015р. (245 робочих днів в періоді) розраховується наступним чином і становить: липень 2014р. (з 03.07.2014р. 21р.д.х82,16грн.=1725,36грн.), серпень 2014р. (20р.д.х82,16грн.=1643,20грн.), вересень 2014р. (22р.д.х82,16грн.=1807,52грн.), жовтень 2014р. (23р.д.х82,16грн.=1889,68грн.), листопад 2014р. (20р.д.х82,16грн.=1643,20грн.), грудень 2014р. (23р.д.х82,16грн.=1889,68грн.), січень 2015р. (20р.д.х82,16грн.=1643,20грн.), лютий 2015р. (20р.д.х82,16грн.=1643,20грн.), березень 2015р. (21р.д.х82,16грн.=1725,36грн.), квітень 2015р. (21р.д.х82,16грн.=1725,36грн.), травень 2015р. (18р.д.х82,16грн.=1478,88грн.), червень 2015р. (по 24.06.15вкл. 16р.д.х82,16=1314,56грн.) - всього 20129,20грн.

Другий етап перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем, що є окремим від першого етапу з точки зору правового регулювання, характеризується відсутністю заборгованості роботодавця ТОВ «ТРО «МТВ» перед звільненим працівником ОСОБА_2 Відтак, як вбачає колегія суддів, суд помилково в резолютивній частині рішення визначив період утворення заборгованості з індексації і компенсації - по 02.07.2014р. включно. Тож, цей період за рішенням суду апеляційної інстанції підлягає корегуванню до зведення проміжку часу, за який фактично утворилась заборгованість - з 01.12.2003р. по 31.03.2011р. включно.

Крім того, визначаючи середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні суд помилково навів період розрахунку з 01.12.2003р. по 02.07.2014р., тобто за період роботи позивача, а мав бути наведений період зі звільнення 03.07.2014р., як визначив позивач в позовній заяві в остаточній редакції і по день ухвалення судового рішення (24.06.2015р.).

Рішення суду щодо часткового відшкодування позивачеві немайнової шкоди, спричиненої порушенням прав позивача на оплату праці, вмотивоване положеннями ст. 237-1 КЗпП України, доведенням матеріально-правових підстав для її стягнення, підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга ТОВ «ТРО «МТВ» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні згідно вищенаведеного мотивування.

У зв'язку зі зміною судового рішення у відповідності зі ст. 88 ЦПК України підлягає зміні рішення в частині розподілу судових витрат: з ТОВ «ТРО «МТВ» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви, виходячи до задоволеної частини вимог майнового і немайнового характеру - в розмірі 487,2грн. (243,6+243,60).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Маріупольське телебачення» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 червня 2015 року в частині стягнення заборгованості з індексації заробітної плати і виплати компенсації, середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні, судового збору - змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Маріупольське телебачення» на користь ОСОБА_2 заборгованість з індексації заробітної плати за період з 01.12.2003р. по 31.03.2011р. включно та компенсації за затримку виплати частини заробітної плати в розмірі 1888 (одна тисяча вісімсот вісімдесят вісім) гривень 77 копійок; середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні в розмірі 20129 (двадцять тисяч сто двадцять дев'ять) гривень 20 копійок з утриманням з цієї суми при її виплаті передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіоорганізація «Маріупольське телебачення» в дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення в частині відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.А. Попова

Судді Л.М. Кочегарова

С.А. Зайцева