ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2891/15-ц
Провадження № 2-362/1824/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вказуючи на те, що 19 липня 2014 року відповідачка отримала від нього завдаток в розмірі 2 000 доларів США за земельну ділянку з побудованими на ній приміщеннями, а саме гаражем в якому позивач зберігає належний йому автомобіль, розташованими за адресою вул. Тімірязєва, 8, м. Василькова, яку зобовязалася передати ОСОБА_1, що підтвердила власноручно написаною розпискою.

Враховуючи, що відповідач на час звернення до суду отриманих коштів не повернула та не передала йому земельної ділянки, ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому, посилаючись на вимоги ст. ст. 570 та 571 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 46 000 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди, оскільки порушення зобовязання сталося з вини кредитора, а тому вона зобовязана повернути завдаток та додатково сплатити вартість завдатку.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення позову, вказали на те, що від взятих на себе зобовязань ОСОБА_2 не відмовлялася, від позивача вимоги про повернення коштів не отримувала, станом на час розгляду справи права власності на приміщення гаражу та на земельну ділянку на якій він розташований вона не має, а тому відсутні правові підстави для передачі ОСОБА_1 даного нерухомого майна.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволені позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом із тим відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 19 липня 2014 року ОСОБА_3 отримала завдаток за земельну ділянку з побудованими на ній приміщеннями, що розташована за адресою вул. Тімірязєва, 8, м. Василькова, в розмірі 2 000 доларів США, яку зобовязалася передати ОСОБА_1 (а.с. 5).

18 грудня 2014 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 175466 виданим 18 грудня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 39).

За технічним паспортом виготовленим 21 січня 2015 року за замовленням ОСОБА_2, інвентаризаційна справа № 1190, по вул. Тімірязєва, 8 м. Василькова розташований гараж 1993 року забудови (а.с. 42-43).

23 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Васильківської міської ради із заявою про надання земельної ділянки по вул. Тімірязєва, 8 в м. Василькові (а.с. 47).

Рішенням пятдесят восьмої сесії шостого скликання Васильківської міської ради Київської області від 08 серпня 2014 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3, вул. Тімірязєва, 8, м. Васильків, орієнтовною площею 0,0046 га для ведення індивідуального гаражного будівництва, та зобовязано розробити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність після укладання договору з землевпорядною організацією, яка має відповідну ліцензію на її виконання (а.с. 48).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП «Величко Андрій Григорович» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для будівництва індивідуальних гаражів, ОСОБА_3 в м. Василькові вул. Тімірязєва, 8, Київської області (а.с. 45-56).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які просив задовольнити, що передбачено вимогами ст.ст. 22, 23 ЦК України.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Разом з тим зі змісту позовних вимог вбачається, що фактично позивач просить стягнути на його користь суму завдатку передану ним відповідачки по розписки від 19.07.2014 року в даному випадку правовідносини регулюються вимогами ст.ст. 570, 571 ЦК України.

Завдатком, за вимогами ч. 1 ст. 570, ст. 571 ЦК України, є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що право власності на гараж та земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів в м. Василькові по вул. Тімірязєва, 8, Київської області за ОСОБА_2 ані на момент складення розписки (19 липня 2014 року), ані на момент звернення до суду (05 червня 2015 року), ані на дату ухвалення рішення зареєстрованим не значиться, що також визнано сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доведенню не підлягає.

При цьому, судом встановлено із наданих відповідачкою документів здійснення нею дій щодо виконання свого обов'язку, зокрема виготовлення правовстановлюючих документів на нерухоме майно, але відсутність права власності позбавляє відповідачку можливості передати (реалізувати) вказану нерухомість позивачу, а відповідно і виконати взяті на себе зобовязання.

Відповідно до розписки, що є предметом спору, строк виконання зобовязання визначений вказівкою на подію, а саме на передання земельної ділянки з побудованими на ній приміщеннями, а саме гаражем в якому позивач зберігав належний йому автомобіль, розташованими за адресою вул. Тімірязєва, 8, м. Василькова.

Статтею 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У п. 5 постанови №4 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином звернувшись до суду про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачем обрано не вірний спосіб захисту, оскільки фактично ставиться питання про стягнення переданої ним по розписки суми завдатку, що регулюється іншими нормами права, при цьому позивач та його представник підстав та предмету позову не змінювали, за таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 570, 571, 598, 610, 611 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 223, 259 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2015 року.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко