РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2387/15-ц

23 грудня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

секретар судового засідання Федас І. О.

за участю позивача-відповідачаОСОБА_3, відповідача-позивача ОСОБА_1, представника відповідача-позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила суд поділити майно, що перебуває у спільній сумісній власності, визнавши за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 46721 грн. та залишити на праві власності відповідача легковий автомобіль марки ВАЗ, моделі 21093, ріку випуску - 1992 та мопед марки «Honda Dio», рік випуску - 2014 загальною вартістю 51750 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 06.11.1990 року по 08.07.2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу подружжям набуто у власність рухоме та нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, легковий автомобіль марки ВАЗ, моделі 21093, ріку випуску - 1992 та мопед марки «Honda Dio», рік випуску - 2014 року, яке підлягає поділу у відповідності до ст. 60, 61, 69-71 СК України.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якому просить поділити рухоме майно, що перебуває у спільній сумісній власності, виділивши ОСОБА_3 телевізор марки «Hitachi», телевізор «ЛД» вартістю 2000 грн., DVD-плеєр, комп'ютер, меблеву стінку, меблі на кухню, пральну машину «Самсунг», холодильник «Атлант», бойлер, душеву кабіну, водяний насос «Грундфос», а всього майна на суму 53400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що крім майна зазначеного в позовній заяві ОСОБА_3, ними в період шлюбу набуте рухоме майно, яке телевізор марки «Hitachi», телевізор «ЛД» вартістю 2000 грн., DVD-плеєр, комп'ютер, меблева стінка, меблі на кухню, пральна машина «Самсунг», холодильник «Атлант», бойлер, душева кабіна, водяний насос «Грундфос», а всього майна на суму 53400 грн.

У судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги із підстав викладених у позовній заяві, щодо позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідач-позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заперечували стосовно позивної вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не має іншого місця проживання окрім вказаного житлового будинку, тому припинення права власності на частку даного будинку завдасть істотної шкоди інтересам відповідача-позивача. Крім того, представник відповідача-позивача ОСОБА_2 зазначила, що позивачем-відповідачем у порушення вимог ст.365 ЦК України, не сплачено на депозитний рахунок суду відповідну компенсацію. Разом з тим відповідач- позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача-позивача, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що з 06.11.1999 року по 08.07.2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Костопільського районного суду від 08.07.2015 року (а.с.4).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Встановлено, що сторонами за час шлюбу спільно набуто рухоме та нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 вартістю 46761 грн., автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21093, рік випуску - 1992 вартістю 46500 грн., мопед марки «Honda Dio», рік випуску - 2014 вартістю 5250 грн., телевізор марки «Hitachi» вартістю 1700 грн., телевізор «ЛД» вартістю 2000 грн., DVD-плеєр вартістю 5000 грн., комп'ютер вартістю 3000 грн., меблеву стінку вартістю 5000 грн., меблі на кухню вартістю 3000, пральну машину «Самсунг» вартістю 3000 грн., холодильник «Атлант» вартістю 3000 грн., бойлер вартістю 3000 грн., душеву кабіну вартістю 15000 грн. та водяний насос «Грундфос» варістю 15000 грн..

Перелік спільного майна, набутого подружжям, та його вартість, сторонами не оспорюється, тому дані обставини не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Встановлено, що сторони в ході розгляду справи погодили порядок поділу рухомого майна, а саме не заперечували стосовно виділення в особисту приватну власність позивача-відповідача телевізора марки «Hitachi», телевізора «ЛД», DVD-плеєра, комп'ютера, меблеву стінку, меблі на кухню, пральну машину «Самсунг», холодильника «Атлант», бойлера, душеву кабіну, водяного насоса «Грундфос2 та виділення в особисту приватну власність відповідачу-позивачу автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21093, рік випуску - 1992, мопеда марки «Honda Dio», рік випуску - 2014.

Щодо позовної вимоги позивача-відповідача ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, суд вважає її обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, ОСОБА_3 не надала суду жодного доказу, що даний житловий будинок є неподільним.

Разом з тим, в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Враховуючи вимоги статей 10,11 ЦПК України та те, що жодна із сторін у своїх позовах не ставить вимоги про поділ між ними нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1, суд вважає за вірне вказаний житловий будинок залишити у спільній сумісній власності подружжя без визначення часток та поділу його в натурі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 293 ЦПК України; ст. 60, 61, 70, 71 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21093, рік випуску - 1992 , мопед марки «Honda Dio», рік випуску - 2014, телевізор марки «Hitachі», телевізор «ЛД», DVD-плеєєр, комп'ютер, меблеву стінку, меблі на кухню, пральну машину «Самсунг», холодильник «Атлант», бойлер, душеву кабіну, водяний насос «Грундфос».

Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_3 телевізор марки «Hitachi» вартістю 1700 гривень, телевізор «ЛД» вартістю 2000 гривень, DVD-плеєєр вартістю 5000 гривень, комп'ютер вартістю 3000 гривень, меблеву стінку вартістю 5000 гривень, меблі на кухню вартістю 3000 гривень, пральну машину «Самсунг» вартістю 3000 гривень, холодильник «Атлант» вартістю 3000 гривень, бойлер вартістю 3000 гривень, душеву кабіну вартістю 13000 гривень, водяний насос «Грундфос» вартістю 15000 гривень, а всього майна на суму 53400 гривень.

В решті позовних вимог позивача-відповідача відмовити за безпідставністю.

Виділити в особисту приватну власність ОСОБА_1 автомобіль марки «ВАЗ» моделі 21093, рік випуску - 1992 вартістю 46500 гривень, мопед марки «Honda Dio», рік випуску - 2014 вартістю 5250 гривень, а всього майна на суму 51750 гривень.

Житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 20,8 кв.м., залишити у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. С. Цвіркун