Справа № 223/793/15-ц
Провадження № 2/223/349/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Жамбровського С.І., за участю секретаря судового засідання Соколової Л.М., розглянувши в порядку ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 174, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого на предмета спору орган опіки та піклування Вугледарської міської ради, про надання дозволу на перевезення дитини через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася у Вугледарський міський суд Донецької області з позовною заявою про надання дозволу на перевезення дитини через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію без згоди батька до відповідача ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Вугледарської міської ради.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але 6 серпня 2015 року за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області шлюб між ними було розірвано.Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення дитина проживає з позивачем, а відповідач проживає окремо.За рішенням Петровського районного суду м. Донецька 20 листопада 2013 року з відповідача було стягнуто аліменти, але він їх не сплачує. Також відповідач не виховує дитину, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.В звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей позивач разом з дитиною була вимушена виїхати з м. Донецька, де проживала. В теперішній час вона проживає в м. Вугледар, але має намір періодично виїжджати разом із дитиною до м. Донецьк, де зареєстрована та де проживала з сином до початку бойових дій, а також в с. ОлександрівкаМарїнського району Донецької області, де проживають її батьки, баба з дідом її сина.Відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею заходів щодо духовного та морального розвитку, а саме відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини для відвідання діда та баби, та власної домівки. Отримати згоду від батька навивезення дитини неможливо.Позивач в інтересах малолітньої дитини позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, просить суд надати дозвіл на неодноразовий виїзд (до досягнення 16 років) неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України без дозволу та супроводу батька.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через газету «Урядовий курєр», але про причини неявки суд не повідомляв, в звязку з чим суд визнав неявку відповідача без поважних причин і можливим у відповідності з ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу на підставі наданих даних і доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що позивач була зареєстрована проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а з 17 вересня 2014 року по 17 березня 2015 року була зареєстрована перебуваючою за адресою: АДРЕСА_1, з 20 вересня 2015 року є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 4, 7).

Сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шлюб між ними розірваний, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, до досягнення ним повноліття ( а. с. 5 6, 8 9).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено на тимчасово окупованих територіях.

За п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів)через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415ог, вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Абзацом 8 пп. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

До окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року, згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування».

У звязку з тим, що позивач фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, який на теперішній час є окупованим містом терористичними воєнізованими формуваннями та російськими військами, має там квартиру, в якій знаходяться особисті речі, а також має батьків, які проживають в передмісті Донецька, с. Олександрівка Марїнського р-ну Донецької обл., з метою відвідання батьків, які є дідусем та бабусею дитини позивача, а також взяття особистих речей в квартирі в м. Донецьк, які є також речами сезонного характеру, під час вїзду на окуповану територію, не може залишити свою трирічну дитину, а батько не надає дозвіл на вивіз дитини, суд вважає такі обставини поважними та можливим задовольнити позовні вимоги, надавши позивачу дозвіл на перевезення дитини через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію без згоди батька до досягнення дитиною шістнадцяти років, або закінчення антитерористичної операції та звільнення м. Донецьк Донецької обл. з під окупації.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно доч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014.

На підставі викладеного ст. 33 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57,Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р, Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів)через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415ог, керуючись ст. ст. 208 209, 212 215, 217 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого на предмета спору орган опіки та піклування Вугледарської міської ради, про надання дозволу на перевезення дитини через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на перевезення дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію, в місто Донецьк Донецької області та село ОСОБА_4їнського району Донецької області, без згоди батька, ОСОБА_2, до досягнення дитини шістнадцяти років, або до дати проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційної інстанції через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарського міського суду

Донецької області ОСОБА_5