Головуючий у першій інстанції Погрібний С. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 та про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,-

встановила:

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 та про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми 4 238 860,36 гривень (т. 1 а. с. 187-190, 205-207).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Одеській області - задоволено. Дозволено державним виконавцям Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Одеській області здійснити примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1, 1/4 частина якого належить на праві приватної власності ОСОБА_2 Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 до часу виконання нею зобов'язань за виконавчим листом № 2/11571/11, виданим Приморським районним судом м. Одеси 27.02.2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики (т. 1 а. с. 223-224).

В апеляційній скарзі апелянт просить змінити ухвалу в частині обмеження у праві виїзду, постановити в цій частині нову, якою у задоволенні подання відмовити, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (т. 2 а. с. 22-26).

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Ухвала суду в частині примусового проникнення до житла боржника ОСОБА_2 не оскаржується, тому колегія не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист № 2-11571/11, виданий Приморським районним судом м. Одеси 27 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми 4 238 860,36 гривень (т. 1 а. с. 191).

Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом відкрито постановою про відкриття провадження № 37306127 від 02.04.2013 року (т. 1 а. с. 124).

22.10.2013 року головний державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 121).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2013 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовлено (т. 1 а. с. 128).

19.05.2014 року головний державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 129).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2014 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовлено (т. 1 а. с. 136).

Постановою про відкриття провадження № 44732926 від 11.09.2014 року виконавче провадження за виконавчим листом № 2-11571/11, виданим Приморським районним судом м. Одеси 27 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми 4 238 860,36 гривень повторно відкрито (т. 1 а. с. 192).

14.10.2014 року головний державний виконавець знов звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.(т. 1 а. с. 139-141).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2014 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 знов відмовлено (т. 1 а. с. 151).

Постановою головного державного виконавця від 19.09.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 202).

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.09.2014 року ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2, приміщення 801 та ? частини дачної будівлі АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 145-148).

З акту головного державного виконавця від 03.10.2014 року вбачається, що за виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, двері будинку відчинив чоловік, який відмовився представитися та впускати державного виконавця до будинку з метою проведення опису та арешту майна (т. 1 а. с. 203).

З акту головного державного виконавця від 10.10.2014 року вбачається, що за виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, двері будинку зачинені, боржник вдома відсутній (т. 1 а. с. 204).

Постановою головного державного виконавця від 11.11.2014 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 відкритих в АТ «Дельта Банк», рахунках № НОМЕР_3, № НОМЕР_3 відкритих в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» та належить боржнику ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 213-214).

01.04.2015 року головний державний виконавець в четвертий раз звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 (т 1 а. с. 187).

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 90 вказаного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

До теперішнього часу судове рішення боржником не виконане, від його виконання ОСОБА_2 системно ухиляється, перешкоджає державному виконавцю в доступі до житлового приміщення, тривалий час не вживає жодних заходів для виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 не містить доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції, а містить посилання на приписи Конвенції про захист людини і основоположних свобод, проте, саме ст. 6 цієї конвенції передбачає, що права особи вважаються захищеними після повного виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, про те, що суд першої інстанції постановив законну та обґрунтовану ухвалу, і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, ст. ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.