Справа № 202/6446/15-ц
У Х В А Л А

10 серпня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання Котули А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного підприємства «Автогаз-Плюс» на його користь суми боргу за договором позики від 9 січня 2014 року в розмірі 116920 грн., трьох процентів річних 2037,29 грн. та інфляційних витрат 41857,36 грн., а всього 160814,65 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на грошові кошти Приватного підприємства «Автогаз-Плюс», які знаходяться на будь-яких розрахункових рахунках в межах суми заявлених вимог, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Відповідно до частини 1, 3 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Проте в матеріалах справи відсутні обєктивні дані, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача може перешкодити господарській діяльності підприємства та порушити права інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 підприємство «Автогаз-Плюс» є діючим підприємством, яке здійснює цілий ряд видів діяльності, тому підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову відсутні. Посилання позивача на те, що його усунуто від управління ОСОБА_3 підприємством «Автогаз-Плюс» не може свідчити про неможливість виконання рішення суду про стягнення коштів.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову до Приватного підприємства «Автогаз-Плюс» про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.Ю. Марченко