Справа № 1328/2-74/10 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/418/13 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

з участю секретаря Рванцової О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Загвойської Н.І., ОСОБА_4, ОСОБА_7, з участю третьої особи - Третьої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним, усунення від права на спадкування -,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з позовом про визнання недійсним нотаріально посвідчено 12 червня 2007 року заповіту ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7, усунення ОСОБА_4, як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування після смерті матері.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, яке ухвалено при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд у його відсутності розглянув справу, не враховуючи того, що заяви про розгляд справи у його відсутності він не подавав. Апелянт зазначає, що для з'ясування тієї обставини, чи дозволяв стан здоров'я матері вчиняти підпис та рукописний запис в заповіті, необхідно було призначити судово-медичну експертизу, а також повторну судову почеркознавчу експертизу. На його думку, суд не дав належної оцінки дослідженим в судовому засіданні доказам, якими встановлено, що його мати не могла вчиняти жодних дій щодо складання заповіту та вчинення записів і підпису. Вважає, що суд не повинен був розглядати справу у його відсутності, а повинен був постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Апелянт зазначає, що такими діями суд позбавив його можливості доводити свої позовні вимоги, а також і законного права на повторне звернення до суду у випадку залишення позову без розгляду. В судовому засіданні апелянт подав заяву про залишення його позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207, ст.310 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, зміст заяви, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заяви, вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково.

Встановлено, і це стверджується матеріалами справи, що cторони ОСОБА_2 і ОСОБА_4 є синами спадкодавця ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Предметом спору є заповіт ОСОБА_8 від 12 червня 2007 року в користь онуки ОСОБА_7, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Загвойською Н.І. Позивач також ставить вимогу про усунення ОСОБА_4 від спадкування після смерті матері.

24 листопада 2010 року суд ухвалив оскаржуване рішення, яким відмовив у задоволенні позову. Справа тривалий час розглядалася судом. Позивач брав участь у судових засіданнях 16 січня,15 лютого, 31 березня, 25 червня, 18 вересня,28 жовтня, 26 листопада 2008 року, 23 січня, 14 квітня, 13 травня, 19 червня, 17 липня, 18 жовтня, 25 листопада, 16 грудня 2009 року, 29 березня 2010 року. В судове засідання 3 вересня 2010 року позивач не з'явився, відомості про його належне повідомлення у матеріалах справи відсутні. Із журналу судового засідання від 5 жовтня 2010 року вбачається, що позивача був відсутній у цьому засіданні (а.с.217). Із повідомлення про вручення судової повістки та поданої ним заяви про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою від 4 жовтня 2010 року вбачається, що він був повідомлений про це засідання (а.с.212). У зазначеному судовому засіданні продовжено перерву до 21 жовтня 2010 року. Із заяви позивача про те, що він продовжує хворіти від 21 жовтня 2010 року (а.с.220) випливає висновок про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Із медичних документів вбачається, що позивач з 8 до 26 жовтня та з 24 листопада до 9 грудня 2010 року хворів (т. 2 а.с.8-10). 21 жовтня 2010 року позивач не з'явився у судове засідання, що стверджується журналом судового засідання від цього числа (а.с.227). Наступне судове засідання призначено на 5 листопада 2010 року, в яке позивач не з'явився, про що свідчить журнал (а.с.225). Відомості щодо повідомлення позивача належним чином про це судове засідання в матеріалах справи відсутні. Судове засідання відкладено на 24 листопада 2010 року. Із поштових повідомлень про вручення судових повісток вбачається, що такі вручено позивачеві та його представнику відповідно 25 і 9 листопада 2010 року. У відсутності позивача та його представника 24 листопада суд ухвалив оскаржуване рішення. Таким чином, встановлено, що позивач 3 вересня, 5 і 21 жовтня, а також 5 і 24 листопада 2010 року був відсутній у судових засіданнях. Заяв про розгляд справи у його відсутності позивач не подавав. Належним чином він був повідомлений про судові засідання на 5 і 21 жовтня, а також на 24 листопада 2010 року.

Відповідно до ч.3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Неявка позивача в судове засідання 24 листопада 2010 року не може бути визнана повторною, оскільки докази щодо його повідомлення про судове засідання 5 листопада 2010 року в матеріалах справи відсутні. Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відтак, слід вважати, що 24 листопада 2010 року позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (його представник ОСОБА_3 повідомлений про таке 9 листопада 2010 року, а повідомлення представника вважається повідомленням сторони) у таке не з'явився. У цьому випадку суд першої інстанції повинен був застосувати вимоги п.3 ч.1 ст. 169 ЦПК України, яким передбачено, що суд відкладає розгляд справи у випадку першої неявки в судове засідання належно повідомленого позивача або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Тобто, розгляд справи у відсутності позивача у цьому випадку був можливий лише при наявності його заяви про розгляд справи у його відсутності.. У іншому випадку розгляд справи повинен бути відкладений. Відтак, у суду не було підстав для розгляду справи у відсутності позивача 24 листопада 2010 року та ухвалення рішення. Неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи.

На ці обставини суд першої інстанції уваги не звернув, вирішив спір у відсутності позивача, що є порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст.207 цього Кодексу.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення заяви без розгляду. Така заява позивачем подана.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на свій власний розсуд. Суд зобов'язаний залишити позов без розгляду якщо позивач подав таку заяву. Позивач був позбавлений можливості подати таку заяву у суді першої інстанції, оскільки суд розглянув справу у його відсутності за наявності підстав для відкладення розгляду справи.

Керуючись п.5 ч.1 ст.207, ст. 303, п.4 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 310, ст. 313, п.3 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2010 року скасувати. Позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Загвойської Н.І., ОСОБА_4, ОСОБА_7, з участю третьої особи - Третьої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним, усунення від права на спадкування - залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду україни з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: