ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/693/15-ц
"20" серпня 2015 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участю секретаря судового засідання Горяінової О.А., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 187/693/15ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди, -
02.06.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 03.05.2015 року продала ОСОБА_2 власну свиню за 3500,00 грн. з умовою, що кошти він сплатить до 10.05.2015 року. Станом на 25.05.2015 року відповідач не виконав домовленість в повному обсязі, сплатив лише 1417,50грн. та заборгував їй 2082,50 грн. Добровільно сплачувати решту відмовляється, посилаючись на виниклі в нього фінансові труднощі. Оскільки в позивача на утриманні перебуває хвора дитина інвалід, якій необхідно робити операцію і кошти з продажу свині передбачені на лікування доньки, просить стягнути з відповідача борг у розмірі 2082,00 грн., моральну шкоду 1000,00грн. та судові витрати з сплати судового збору у розмірі 243,60грн.
В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, пояснила що всі кошти від продажу домашньої худоби витрачаються на лікування іі доньки, яка є інвалідом дитинства, їй необхідно придбати для доньки апарат Єлізарова, який коштує більше 20 000,00грн., інших доходів вони не мають, тому діями відповідача від прострочення сплати коштів їй була спричинена моральна шкода, яка виразилась в сильному моральному та душевному хвилюванні. Через те, що відповідач не повертає кошти, вона не має змоги назбирати необхідну суму на придбання апарату Єлізарова на операцію доньки.
В судове засідання відповідач не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка відповідача, що він повідомлений про дату розгляду справи (а.с.22).
Справа призначена в порядку заочного розгляду, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи позовної заяви, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається із матеріалів справи, 03.05.2015 року в с. Драгівка Царичанського району за місцем мешкання позивачки приїхав відповідач ОСОБА_2 щоб купити у позивачки свиню. Вона продала ОСОБА_2 свиню у розстрочку з умовою, що до 10.05.2015 року той сплатить кошти в розмірі 3500,00грн. Однак кошти у визначений термін не сплатив, в телефонній розмові відмовився виплачувати борг, пославшись на виниклі в нього фінансові труднощі, тому позивачка вимушена була звернутись до Царичанського РВ ГУМВС України з заявою про притягнення відповідача до відповідальності за шахрайство.
Проведеною Царичанським РВ ГУМВС України перевіркою по заяві ОСОБА_1 було підтверджено факти, зазначені в заяві позивачки, однак позивачці ОСОБА_1 рекомендовано звернутись з приводу повернення коштів за продаж свині в приватному порядку до суду з відповідною заявою, оскільки в діях ОСОБА_2 не міститься ознак кримінального або адміністративного правопорушення, а вбачаються цивільно-правові відносини (а.с.5)
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення , якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно до вимог ст.525 та 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом та зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Позивачка ОСОБА_1 проживає з двома неповнолітніми доньками ОСОБА_3, 2000 року народження, та ОСОБА_4, 2009 року народження, що підтверджується довідкою № 677 наданою 06.02.2015 року селищним головою смт. Царичанка, Царичанського району, Дніпропетровської області (а.с.7).
Відповідно до довідки, наданої Управлінням соціального захисту населення Царичанської районної держадміністрації, позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Царичанському управлінні соцзахисту населення РДА і їй призначена допомога по догляду за інвалідом з дитинства ОСОБА_3 з 30.07.2010 року по 04.10.2018 року (а.с.8).
Згідно з випискою № 8448 наданою відділенням ортопедії та травматології обласної дитячої клінічної лікарні м. Дніпропетровська, ОСОБА_3 рекомендовано проведення операції (а.с.6).
Отже судом встановлено, що позивачка дійсно проживає одна та має на утриманні двох неповнолітніх доньок, одна з яких є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування та оперативного втручання. Позивачка займається підсобним господарством, чим і забезпечує себе та своїх дітей.
Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходив з наступного:
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди,завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування.
Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) було роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб в розмірі відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивачки, суд, , що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, одна з яких інвалід, потребує постійного лікування та оперативного втручання, що вимагає значних коштів, а позивачка має дохід тільки від підсобного господарства з продажу домашньої худоби, приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтованими та повинні бути стягнуті з відповідача.
Розподіл судових витрат здійснити на підставі ст. 88 ЦПК України та стягнути вказані витрати з відповідача.
Керуючись ст.ст.10, 57, 60, 79, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О. А. Караул