233 № 233/3893/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Янюка Ю. Б. при секретарі Франчук А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

2 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Будучи власником вказаного будинку, він обмежений у своєму праві, тому що в домі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який є його онуком. Відповідач ОСОБА_3 у домі не проживає з моменту реєстрації в ньому, тобто з 27 червня 2014 року, його особистих речей у будинку немає і по теперішній час він не знявся з реєстрації. Він права власності на вказане житло чи права користування ним не має, і у зв'язку з наведеними обставинами він змушений нести додаткові витрати по утриманню будинку. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку з чим він просить визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 на повторний виклик в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. В зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.7-8), в якому зареєстрований відповідач ОСОБА_3, який є онуком позивача (а.с.9-10,14).

Суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_3 в цьому домі не мешкає без поважних причин з червня 2014 року, про що свідчать покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, та не бере участі у сплаті платежів по утриманню будинку, де він зареєстрований, що порушує право власності позивача на вказаний будинок. У свою чергу, відповідач ОСОБА_3 права власності на вказаний будинок чи права користування ним не має.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 відсутній у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для нього не мається, і він не скористувався своїм правом у встановлених законом межах повернутись до спірного житлового приміщення, порушене право власності позивача підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача ОСОБА_3 такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст.212-215,224,226 ЦПК України, ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Костянтинівка Донецької області, такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути ним подано протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя