Справа № 548/1368/13-ц
Провадження №6/548/33/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2015 року року Хорольський районний суд Полтавської області у складі: головуючого - судді Старокожко В.П.,

за участю - секретаря Листопад В.Л.,

представника ВДВС ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України ,-

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2015 року державний виконавець виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції (далі по тексту відділу ВДВС) ОСОБА_1, звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Своє подання мотивував тим, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_2 на користь фінансового управління Хорольської РДА витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в сумі 2508 грн. 52 коп. Зазначає, що у добровільному порядку боржник судове рішення не виконує, ухиляється від його виконання та може виїхати за кордон з метою невиконання судового рішення.

Виконуючи вимоги ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, з метою негайного розгляду подання суд не повідомляв про місце та час розгляду справи та не викликав в судове засідання всіх сторін та заінтересованих осіб, обмежившись викликом в судове засідання ініціатора подання.

Ініціатор подання в судовому засідання подання підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у цьому поданні.

Вивчивши матеріали додані до подання, суд на підставі встановлених фактичних обставин справи приходить до наступних висновків.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (далі по тексту Закон).

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено, що паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено в випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, з метою уникнення від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

З матеріалів справи вбачається, що у ВДВС Хорольського РУЮ на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 548/1368/13-ц, виданого 13.09.2013 року Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фінансового управління Хорольської РДА витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_3 в сумі 2508 грн. 52 коп.

З подання вбачається, що станом на день розгляду справи судом заборгованість ОСОБА_2 становить 1515 грн. 19 коп.

Разом з тим, суд вважає, що наявність даної суми заборгованості не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязання покладеного на нього рішенням суду, виходячи із фактичних обставин справи.

Так судом, з пояснень в судовому засідання представника ВДВС ОСОБА_1 встановлено, що за вказаним виконавчим провадженням ОСОБА_2 здійснював погашення заборгованості в травні та липні 2015 року на загальну суму 250 грн.

З наявних в матеріалах подання документів не вбачається, що вказані суми боргу були сплачені боржником, у звязку із застосуванням до нього державним виконавцем передбачених законом заходів, а тому й немає підстав стверджувати про наявність в даному випадку факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Навпаки наявність факту погашення заборгованості, хоч і не регулярно, свідчить про те, що боржник добровільно виконує рішення суду.

Також в матеріалах подання та із самого подання не вбачається, що у ОСОБА_2 є закордонний паспорт, з яким він може виїхати до країн, куди можливий вїзд лише із закордонним паспортом, чи обґрунтовані дані про його намір виїхати до Російської Федерації чи Республіки Білорусь, вїзд до яких можливий із паспортом громадянина України, також не наведено достатньо обґрунтованих даних, що ці дії він буде вчиняти саме з метою невиконання судового рішення.

Саме встановлення та доведення таких даних є обовязковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання обовязку сплачувати заборгованість за рішенням суду державний виконавець в поданні та матеріалах доданих до нього не навів також не навів мотивів доцільності та ефективності встановлення щодо останнього обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд наголошує, що застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що наведені в поданні державного виконавця обставини не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та про його намір виїхати за межі України з метою уникнення виконання судових рішень.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: