Провадження №2/521/6825/15
21 грудня 2015 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Плавича І.В.,
при секретарі Мазинській І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» про стягнення заборгованості за договорами про надання послуг,
В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Одеської філії ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» про стягнення заборгованості за договорами про надання послуг.
В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд, позивача вказувала, що 05 травня 2014 року між ОСОБА_1 з одної сторони, та ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» з іншої сторони, був укладений договір про надання послуг №10, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязується надати послуги по прибиранню приміщень, а підприємство зобовязується своєчасно прийняти і оплатити надані послуги в строки виплати заробітної плати після підписання акту виконаних робіт (здачі-приймання наданих послуг).
При цьому 05 травня 2015 року між ОСОБА_1 з одної сторони, та ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» з іншої сторони, був укладений аналогічний договір про надання послуг №3.
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи на адресу суду надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.
Представник відповідача ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» у відкрите судове засідання не зявився, підприємство повідомлялось судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі.
Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку представника відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що 05 травня 2014 року між ОСОБА_1 з одної сторони, та ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» з іншої сторони, був укладений договір про надання послуг №10, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязується надати послуги по прибиранню приміщень, а підприємство зобовязується своєчасно прийняти і оплатити надані послуги в строки виплати заробітної плати після підписання акту виконаних робіт (здачі-приймання наданих послуг).
При цьому, 05 травня 2015 року між ОСОБА_1 з одної сторони, та ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» з іншої сторони, був укладений договір про надання послуг №3, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобовязується надати послуги по прибиранню приміщень, а підприємство зобовязується своєчасно прийняти і оплатити надані послуги в строки виплати заробітної плати після підписання акту виконаних робіт (здачі-приймання наданих послуг).
Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, суд звертає увагу, що згідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вказує ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» прострочив виконання зобовязання з оплати наданих послуг.
Згідно ст. 625 ч.ч.1,2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як наводить ст. 534 ч.1 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Зважаючи на таку регламентацію виниклих між сторонами по справі правовідносин і виходячи із умов договорів, суд прийшов до наступного висновку.
Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача виходить з розрахунків інфляційних та трьох процентів річних, що виконані за період з 06 червня 2014 року по 11 листопада 2015 року, згідно яких загальна сума інфляційних становить 3528,50 гривень, а загальна сума трьох процентів річних 323,60 гривень. З даними розрахунками суд погоджується, у звязку чим вважає обґрунтованим задовольнити заявлені вимоги.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору у розмірі 487,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Одеської філії ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» про стягнення заборгованості за договорами про надання послуг задовольнити.
Стягнути з Одеської філії ДП «Український державний інститут з проектування обєктів дорожнього господарства «Укрдіпродор «Одесадіпродор» на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору в розмірі 487,20 гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.