АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5855/15 Головуючий 1 інстанції - Ворона С.В.
Справа № 617/510/15-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів Трішкової І.Ю., Піддубного Р.М.

при секретарі Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про поновлення порушеного права власності, вселення в 1/2 частину житлового будинку, стягнення матеріальних витрат та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є співвласницею 1/2 частини будинку по АДРЕСА_2 проте відповідачі чинять перешкоди у користуванні належним їй майном, чим їй завдані збитки та спричинена моральна шкода. Після уточнення позовних вимог остаточно просила визнати дії ОСОБА_3 та ОСОБА_1 протиправними, відновити порушене право власності на 1/2 частину житлового будинку, вселити її в належну частину будинку та стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 4000 грн., стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 2300 грн. плату за найом квартири АДРЕСА_1 з вересня 2014 року по січень 2015 року, забов'язати ОСОБА_3 утриматися від будь-яких дій, пов'язаних з належною їй на праві власності 1/2 частиною житлового будинку.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, вирішено відновити порушене право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2, вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в належну їй 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з*ясування судом обставин справи просив рішення суду скасувати, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково.

Задовольняючи позовні вимоги про вселення позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірного будинку, має право ним користуватися, але це право порушено і підлягає захисту.

Судова колегія погоджується з цими висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім*ї та інших осіб.

Відповідач вважає, що позов в частині вселення позивачем не доведений, вона не надала належних та допустимих доказів свого права власності.

Між тим, в судовому засіданні відповідач не заперечувала той факт, що позивач є співвласником спірного нерухомого майна.

Спірним є житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Луначарського, 23, у м. Вовчанськ Харківської області.

Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 23.06.1993 р., посвідченого Вовчанською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2128, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року є спадкоємицею 1/2 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2. Право власності на вказану частину жилого будинку зареєстровано в Вовчанському БЛЛ 23.06.1993р. №2363.

Оригінал зазначеного свідоцтва про право на спадщину від 23.06.1993 р. оглядався в судовому засідання суду апеляційної інстанції 05.08.2015 року, відомості, що в ньому містяться не спростовані відповідачем, недійсним таке свідоцтво не визнано.

Той факт, що позивач не зареєструвала своє право власності на нерухоме майно в реєстрі речових прав на нерухоме майно, сам по собі її такого права не позбавляє.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач довела свій позов в частині вимог про вселення, рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає вимогам закону.

Частково задовольняючи вимоги про стягнення на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. суд виходив з того, що ОСОБА_2 завдано моральної шкоди протиправними діями ОСОБА_1 та розмір такої шкоди доведено позивачем.

Відповідно до статей 1166, 1167 ЦК України для покладання відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов*язкових умов як наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний звязок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов*язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об*єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на її користь 1000 грн.

Так у позовній заяві ОСОБА_2 вказувала, що під час її лікування у лікарні відповідач ОСОБА_3, який доводиться племінником ОСОБА_1 встановив замки в належній їй частині будинку; вона неодноразово зверталась до нього з вимогою надати доступ у житло, проте він відкривати відмовився. Зазначала, що ОСОБА_1 є хворою людиною, інвалідом першої групи. В уточненій позовній заяві моральну шкоду просила стягнути саме з ОСОБА_3

З огляду на обставини викладені у позовній заяві та наявні у справі докази, судова колегія не вважає доведеним причинний зв*язок між діями інваліда 1 групи ОСОБА_1 та спричиненою позивачу моральною шкодою.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення на відшкодування моральної шкоди 1000 грн. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає скасуванню, у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити, підставою для чого є п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року змінити, в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати, у задоволенні цих позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -