Справа № 428/8177/14-ц
Провадження № 2/428/427/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого суддіОлійник В.М.,

при секретаріГетьманцевій Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» про захист прав споживачів.

До початку судового розгляду справи від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання в якому він зазначив, що між сторонами виникли відносини на основі Цивільно-правового договору №272 про розповсюдження державних лотерей від 27 грудня 2013 року. Згідно до правил підсудності ЦПК України позов підлягає розгляду судом за місцезнаходженням відповідача юридичної особи. Місцем знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» є: м.Київ, вул.Шовковична, 50-а, Печерський район, територіальна підсудність Печерського районного суду м.Києва, таким чином, позов поданий і прийнятий з порушенням правил підсудності, а тому, відповідно до п.п.2 п. 1 ст. 116 ЦПК України, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд іншому суду на підставі ухвали суду після закінчення строку на її оскарження.

Згідно абз.2 п.6 постанови пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції: якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (пункт 2 частини першої статті 116 ЦПК).

Окрім того, правовідносини, що діяли між позивачем і відповідачем носили виключно цивільно-правовий характер, оскільки позивач надавав відповідачу послуги згідно з Цивільно-правовим договором № 391 про розповсюдження державних лотерей. Позивач в штаті TOB «М.С.Л.» не перебувала, наказ про прийняття на роботу не видавався, за надані послуги отримувала кошти, що є винагородою розповсюджувача, а не заробітною платою в розуміння законодавства про працю.

Таким чином, при визначенні підсудності не може бути застосований п.1 ст.110 (позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача), оскільки між позивачем та відповідачем не існувало та не існує трудових правовідносин.

З огляду на вищезазначене, відповідачем по даній справі є саме TOB «М.С.Л», а оскільки місцезнаходженням в Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» є: м.Київ, вул.Шовковична, 50-а, Печерський район, то справа підсудна Печерському районному суду м.Києва.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні заперечували проти даного клопотання, пояснили, що договір укладався в м.Сєвєродонецьку, позов подано на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», тому справа підсудна саме Сєвєродонецькому міському суду.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що відповідачем за вказаним позовом є Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.», місцезнаходженням якого є м.Київ, вул.Шовковична, буд.50-а, а подана вона у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивачем помилково подано дану позовну заяву із посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів» оскільки відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Згідно з цивільно-правовим договором від 27.12.2013 року про розповсюдження державних лотерей, оператор державних лотерей Товариство з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.», що має право здійснювати на території України господарську діяльність з випуску та проведення державних лотерей, в особі представника в Луганському представництві ОСОБА_3, який діє на підставі доручення від 01 лютого 2014 р., з однієї сторони, і ОСОБА_1, іменований в подальшому Розповсюджувач з іншої сторони, уклали цей договір про наступне: оператор доручає, а Розповсюджувач бере на себе зобовязання від імені Оператора здійснювати наступні дії: розповсюджувати білети державних лотерей Оператора, приймати ставки в лотереї від гравців (якщо лотерея проводиться без застосування лотерейних білетів) при суворому дотриманні принципу добровільності та за ціною, вказаною Оператором, укладаючи з гравцями відповідні правочини від імені Оператора шляхом передачі їм лотерейних білетів (чеків гравця). Вказану Оператором ціну Розповсюджувач не має права змінювати.

Виходячи зі змісту цивільно-правового договору та п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не є споживачем і на неї не розповсюджується дія Закону України «Про захист справ споживачів», а відносини, які виникли у неї з відповідачем за вищевказаним договором є цивільно-правовими, які випливають із договору підряду, тому до даної позовної заяви не може застосовуватися ч. 5 ст. 110 ЦПК України, а позовна заява має бути подана за загальними правилами підсудності, передбаченими ст. 109 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.3 ст.116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності…

Передача справи з одного суду до іншого здійснюється на підставі ухвали суду після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст.117 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 116 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Як зазначено в клопотанні представника відповідача місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» є: м.Київ, вул.Шовковична, 50-а, Печерський район, то справа підсудна Печерському районному суду м.Києва.

Таким чином, суд дійшов висновку, що провадження по справі було відкрито з порушенням правил підсудності у звязку з чим справу необхідно передати на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

В звязку з вищенаведеним та керуючись ст.ст.83, 109, 116-117, 209, 210, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» про захист прав споживачів передати на розгляд до Печерського районного суду міста Києва, що розташований за адресою: 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 42-а.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник