Справа № 345/1042/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1310/2015
Головуючий у 1 інстанції Галущак Л. О.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Калуського міськрайонного суду від 07 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

19 березня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав в повному обсязі, у зв'язку з чим, станом на 31.01.2015 року утворилася заборгованість в сумі 7 193,14 доларів США, що по курсу НБУ складає 116 225, 37 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 2 071,16 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3 722,70 доларів США, заборгованості з комісії в сумі 1 042,01 доларів США, а також 15,47 доларів США - штраф (фіксована частина) та 341,79 доларів США - штраф (процентна складова), просили позов задовольнити.

В процесі розгляду справи ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив позовні вимоги та посилаючись на те, що факт отримання грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США відповідачем встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду, просили на підставі ст. 216 ЦК України застосувати наслідки недійсності кредитного договору та стягнути заборгованість у розмірі 2 071,16 доларів США, що за курсом НБУ складає 33 465,42 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 травня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що договір між банком та відповідачем був укладений у письмовій формі про що свідчить Заява позичальника, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, а також Тарифи банку, що разом складають договір на надання банківських послуг, а тому між сторонами виникли договірні відносини.

Вказує, що ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції не виконав вимог процесуального права щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи та сприяння особам, які беруть участь у справі здійсненню їхніх прав, зокрема, щодо роз'яснення права надавати докази та наслідки вчинення чи не вчинення цих дій.

Суд належним чином не перевірив чи виконав позичальник умови договору щодо повернення суми кредиту та процентів за користування грошима і наявність боргу.

Відмовляючи у задоволенні позову з тих підстав, що апелянтом не надано доказів у підтвердження своїх вимог, суд не перевірив і не надав оцінки розрахунку боргу, що міститься в матеріалах справи та не мотивував, чому він не може бути належним доказом у справі.

Посилаючись на те, що судом не було досліджено належним чином кредитний договір, розрахунок заборгованості по договору, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. апеляційну скаргу підтримала по вищенаведених мотивах.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості по договору від 19.09.2007 року в сумі 33 465, 42 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не підтверджені належними і об'єктивними доказами, зокрема, банком надано розрахунок заборгованості за договором станом на 31.01.2015 року, де сума заборгованості повністю співпадає із розрахунком станом на 31.03.2011 року, а будь-яких інших доказів щодо заборгованості по сумі договору суду не представлено.

Проте, такий висновок зроблено в порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 7 193, 14 доларів США, що по курсу НБУ складає 116, 225, 37 грн., яка утворилася станом на 31.01.2015 року.

В процесі розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та посилаючись на вимоги ст. 216 ЦК України просив застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту в сумі 2 071, 16 доларів США, що по курсу НБУ складає 33 465, 42 грн.

При цьому, банк вважав, що факт отримання грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США встановлено рішенням Калуського міськрайонного суду і тому дана обставина, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не доказується.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено , що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 03.02.2012 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.03.2012 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

При цьому суд виходив з того, що не доведено, який саме розмір відсотків за користування кредитними коштами зобов'язувався сплачувати відповідач та з розрахунку заборгованості не вбачається, що заборгованість по сумі кредиту становить саме 2071, 16 дол. США.

Разом з тим, недійсність договору чи його нікчемність у встановленому законом порядку не встановлено.

А тому відсутні підстави для застосування наслідків недійсності правочину, передбачені ч.1 ст. 216 ЦК України.

Враховуючи, що банком обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, судом першої інстанції відмовлено в позові з підстав відсутності доказів щодо заборгованості по сумі договору, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 07 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

В.М. Соколовський