АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015р. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

у березні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 71 725,58 доларів США та пеню у сумі 22 344,30грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого він є, та ОСОБА_1 10 січня 2008р. був укладений договір споживчого кредиту № 0, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 71 918 доларів США, який зобов'язався повернути шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 805 доларів США щомісячно до 10 числа, але не пізніше 10 січня 2029р., та сплачувати за користування кредитом 12,4% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 січня 2008р. між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

Позивач стверджував, що позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання по поверненню кредитної заборгованості, у зв'язку із чим станом на 3 березня 2015р. виникла заборгованість, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом у сумі 1402,42 доларів США, заборгованості за процентами у сумі 6775,02 доларів США та пені 3785,90грн. і 18 558,40грн. за період з 13 червня 2014р. по 3 березня 2015р., у зв'язку із чим 15 грудня 2014р. на адреси відповідачів була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості, яка проігнорована.

Заочним рішенням суду від 18 червня 2015р. позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині визначення суми заборгованості із зазначенням еквіваленту в національній валюті України - гривні.

Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у доларах США, тому суд не мав

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/10901/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
- 2 -

законних підстав на власний розсуд визначати заборгованість у національній валюті. Також апелянт посилається на те, що позивач на момент укладення кредитного договору мав ліцензію на здійснення валютних операцій, кредит був виданий у доларах США, тому відповідачі повинні повернути отримані кредитні кошти у цій же валюті.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги як за місцем свого проживання, так і через відповідну житлово-експлуатаційну організацію, відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України (с.с.102-103, 109-111), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не направили, тому колегія суддів визнала за можливе відповідно до ст. 305 ЦПК України провести судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 10 січня 2008р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосування ануїтетної системи погашення), відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 71 918 доларів США, який зобов'язався повернути шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 805 доларів США щомісячно до 10 числа, але не пізніше 10 січня 2029р., та сплачувати за користування кредитом 12,4% річних.

У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором 10 січня 2008р. між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, утворилася заборгованість станом на 10 грудня 2014р. у сумі 966,45 доларів США за кредитом та 4 727,42 доларів США за процентам, тому 15 грудня 2014р. банком на адреси позичальника та поручителя були направлені вимоги про погашення заборгованості та про дострокове повернення кредитної заборгованості у повному обсязі.

Згідно розрахунку позивача станом на 3 березня 2015р. заборгованість позичальника складається із заборгованості за кредитом у сумі 64 950,56 доларів США, заборгованості за процентами у сумі 6775,02 доларів США та пені 3785,90грн. - за несвоєчасне погашення кредиту і 18 558,40грн. - за несвоєчасне погашення процентів за період з 13 червня 2014р. по 3 березня 2015р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали свої зобов'язання за укладеними з банком договорами, не погашають заборгованість, тому вона підлягає примусовому стягненню. При цьому, визначаючи розмір заборгованості, суд зазначив її еквівалент до гривні за курсом Національного банку України станом на 3 березня 2015р.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості та її розміру не оскаржується, тому відповідно до ч.1ст. 303 ЦПК України не є предметом апеляційної перевірки.

Відповідно до доводів апеляційної скарги апеляційний суд перевіряє законність рішення суду в частині визначення заборгованості у еквіваленті до національної валюти України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

- 3 -

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а

також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014р. у справі 6-145цс14.

Позивачем суду були надані копії: Дозволу № 75-2, який виданий Національний банком України АКІБ «УкрСиббанк» на право здійснення операцій, визначений пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно з додатком до цього дозволу; додатку до дозволу від 19 листопада 2002р., який містить перелік операцій, якій має право здійснювати банк, та банківської ліцензії № 75.

За таких обставин, банк мав законні підстави для видачі кредиту у іноземній валюті, а відтак, суд повинен був стягнути заборгованість у іноземній валюті.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів у еквіваленті до гривні, виключивши вказане посилання з резолютивної частини рішення. Разом з тим, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015р. змінити, виключивши із резолютивної частини рішення суду визначення суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у еквіваленті до гривні.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: