Провадження № 2/0202/26/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Мороза В.П.,

при секретареві Овечко А.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № МІ-81-08 від 02.10.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 63 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.10.2013 року, проте в порушення умов договорів свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, договорів поруки № МІ-81/1-08 від 02.10.2008 року, № МІ-81/2-08 від 02.10.2008 року та з ПАТ «Акцент ОСОБА_4» № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Станом на 13.05.2014 року заборгованість за кредитним договором № МІ-81-08 від 02.10.2008 року становить 2 228 751,44 грн. та складається з наступного:

-заборгованість за кредитом 53 619,96 дол. США, що складає еквівалент 624 493,23 грн.;

-в тому числі прострочене тіло кредиту 53 619,96 дол. США, що складає еквівалент 624 493,23 грн.;

-заборгованість за відсотками 81 495,67 дол. США, що складає еквівалент 948 797,04 грн.;

-в тому числі прострочені відсотки 81 495,67 дол. США, що складає еквівалент 948 797,04 грн.;

-заборгованість з комісії 35 605,33 дол. США, що складає еквівалент 414 683,03 грн.;

-в тому числі прострочена комісія 35 605,33 дол. США, що складає еквівалент 414 683,03 грн.;

-заборгованість з пені 47 115,42 дол. США, що складає еквівалент 548 737,09 грн.;

-штраф відсоток від суми 9 111,55 дол. США, що складає еквівалент 106 119,09 грн.

З урахування викладеного позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 2 228 751,44 грн. та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № МІ-81-08 від 02.10.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 63 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.10.2013 року.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 13.05.2014 року становить 2 228 751,44 грн. та складається з наступного:

-заборгованість за кредитом 53 619,96 дол. США, що складає еквівалент 624 493,23 грн.;

-в тому числі прострочене тіло кредиту 53 619,96 дол. США, що складає еквівалент 624 493,23 грн.;

-заборгованість за відсотками 81 495,67 дол. США, що складає еквівалент 948 797,04 грн.;

-в тому числі прострочені відсотки 81 495,67 дол. США, що складає еквівалент 948 797,04 грн.;

-заборгованість з комісії 35 605,33 дол. США, що складає еквівалент 414 683,03 грн.;

-в тому числі прострочена комісія 35 605,33 дол. США, що складає еквівалент 414 683,03 грн.;

-заборгованість з пені 47 115,42 дол. США, що складає еквівалент 548 737,09 грн.;

-штраф відсоток від суми 9 111,55 дол. США, що складає еквівалент 106 119,09 грн.

Зобовязання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, договорів поруки № МІ-81/1-08 від 02.10.2008 року, № МІ-81/2-08 від 02.10.2008 року та з ПАТ «Акцент ОСОБА_4» № 167 від 20.10.2010 року.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем не надано доказів отримання відповідачем ОСОБА_2 будь-яких коштів за кредитним договором, доказів сплати коштів відповідачем за даним кредитним договором.

Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруки, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд звертає увагу на те, що зміст вказаної норми вбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобовязання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст 554 ЦК України) та лише у випадку укладання одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Нормами чинного законодавства не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов?язання, проте, в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручиелі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред?явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов?язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Отже, вимога щодо стягнення з поручителів у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована не може бути і поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки з усіма співвідповідачи.

Також, з договорів поруки вбачається, що в них встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки (п. 11 Договору) про їх дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 ЦК України та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За таких обставин, у ОСОБА_4 виникло право предявити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з моменту виникнення заборгованості ОСОБА_1 перед банком з 06.01.2009 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителів ОСОБА_4 предявив лише 02.02.2012 року, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обовязку в натурі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В.П. Мороз