Єдиний унікальний номер: 448/1198/15-ц
Провадження № 2/448/460/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10.12.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Мостиська державна нотаріальна контора, Відділ Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті ОСОБА_2, сестри позивача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина за законом до складу якої входить право власності на землю (середню земельну частку) площею 2,04 га, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, що належала померлій згідно Сертифікату НОМЕР_1 від 26.05.1997 року.

Стверджує, що позивач спадщину прийняв, оскільки проживав разом із померлою. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, що претендують на вищевказане спадкове майно, немає. Однак, через те, що вищевказаний сертифікат, який підтверджує право власності спадкодавця на земельну ділянку, не відповідає формі, затвердженій Кабінетом Міністрів України, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права у нотаріуса, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,04 га, яка розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача - Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду копію спадкової справи №46/07, заведеної після смерті ОСОБА_2, а також заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2.

До складу даної спадщини входить, зокрема, право власності на спірну земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,04 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) НОМЕР_1 від 26.05.1997року.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №46/07, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт від 24.02.2004 року, яким усе своє майно заповіла брату - ОСОБА_2, позивачу у справі, який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від неї. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 чи претендують на таку, не має.

Разом з тим, як слідує із листа Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/505 від 29.09.2015 року позивач ОСОБА_2 звертався до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, однак йому відмовлено у цьому у зв'язку із тим, що вищенаведений Сертифікат НОМЕР_1 від 26.05.1997року, який підтверджує право власності на спірну земельну ділянку, не відповідає формі, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995року №801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», а саме в даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого був спадкодавець та не визначена вартість земельної частки (паю), у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) НОМЕР_1 від 26.05.1997року; копією свідоцтва про народження спадкодавця ОСОБА_2; копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_2; копією листа Мостиської державної нотаріальної контори №02-14/505 від 29.09.2015 року; копією матеріалів спадкової справи №46/07, заведеної після смерті ОСОБА_2.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

З огляду на наведене, оскільки судом безспірно встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 належала спірна земельна ділянка площею 2,04 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, та те, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом усього її майна та прийняв спадщину, беручи до уваги те, що спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині та претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на вищевказане майно перейшло у порядку спадкування до позивача, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання за ним права власності на дане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 2,04 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території Пнікутської сільської ради Мостиського району Львівської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) НОМЕР_1 від 26.05.1997року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко