Справа № 492/1735/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
25 лютого 2015 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся з наявною позовною заявою до суду, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 у м. Арциз Одеської області, посилаючись на те, що він є власником зазначеного житлового приміщення на підставі договору дарування. Відповідачі зареєстровані у належному йому житловому будинку за формальними обставинами, але з 2006 року по наявний час відповідачі не проживають у житлі позивача та добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі не зможуть по причині особистої відсутності.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, при цьому відповідно до письмової заяви позивач позовну заяву підтримав, просив задовольнити її у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідачів у судове засідання.
Відповідач ОСОБА_3 неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки про виклик до суду, довідковим листом по справі, довідкою про доставку SMS - повідомлення, однак до суду не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив. Суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик до суду надсилалися за зареєстрованим його місцем проживання, відомості про яке отримані судом в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, однак згідно поверненим повідомленням відповідач за цією адресою не проживає, а відповідно до абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Зі згоди позивача, що викладена в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії договору дарування позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Як вбачається з копії домової книги, а також з довідок Арцизького РС ГУДМС України в Одеській області відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно зареєстровані в зазначеному будинку, що належить позивачу.
В судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою відповідачі не проживають більше одного року, про що зазначив в позові позивач, та що не спростували відповідачі.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до положень частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною, та за визначеним частиною 1 статті 71 ЖК України загальним правилом не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливу часу відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Епізодична поява особи в жилому приміщенні лише для виду з метою його утримання не може розглядатися як повернення, що перериває сплив шестимісячного строку.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). У разі розгляду такого спору встановленню підлягають причини відсутності особи понад шість місяців в жилому приміщенні. Особа підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у разі доведеності не користування приміщенням понад шість місяців без поважних причин.
Ці норми закону є гарантією житлових прав громадян, тимчасово відсутніх у місці постійного проживання, однак вони встановлюють різну правову природу та особливості припинення права користування жилим приміщенням (ст. ст. 71, 72 ЖК України стосуються збереження жилого приміщення за наймачем або членом його сім'ї в будинках державного і громадського фонду, а ст. 405 ЦК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в приватному жилому фонді).
Право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні.
В судовому засіданні встановлено, що даний спір виник між позивачем, який є власником житлового будинку згідно договору дарування та відповідачами, у зв'язку з чим чинним є правило ст. 405 ЦК України.
Як встановлено в судовому засіданні із досліджених доказів, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_1, біля семи років без поважних причин, також їх відсутність за вказаною адресою понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1 - 7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті.
Суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають на спірній житловій площі, їх можна визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1 м. Арцизі Одеської області, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.
Керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України,
ст. ст. 10, 11, ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212 - 215, 224 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Наявне рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Арцизького районного суду С.П. Борисова