Справа №463/4698/15-ц
Провадження №2/463/2144/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

та відповідача ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, суд -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення коштів в сумі 400,00 доларів США, які в еквіваленті до офіційного курсу НБУ становить 8630,04 грн. та 2000,00 грн., всього разом 10630,04 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що його матір ОСОБА_4 та відповідач являються співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1. На початку жовтня 2013 року до нього звернулася відповідач та запропонувала свою допомогу в приватизації земельної ділянки, що перебувала у спільному користуванні її та його матері. Оскільки він проживає на території іншого населеного пункту та займатися вказаними питаннями йому є утруднено, він дав свою згоду та передав відповідачу грошові кошти в сумі 400 доларів США, про що ними складено розписку. В подальшому, 05.12.2013 року, на пропозицію відповідача він їй передав ще 2000 грн. для узаконення самочинного будівництва прибудови до частини будинковолодіння його матері, про що ними знову складено розписку. Однак відповідач взятих на себе зобов'язань не виконала, земельну ділянку не приватизувала, самочинне будівництво не узаконила. Він став звертатися до неї про повернення належних йому грошових коштів, однак відповідач йому відмовила, у зв'язку із чим він просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з аналогічних підстав.

Відповідач відносно позовних вимог заперечила, допитана в судовому засіданні в якості свідка, суду показала, що дійсно отримала від позивача 08.10.2013 року грошові кошти в сумі 400 доларів США, та 05.12.2013 року - в сумі 2000 грн. Однак, вказані кошти вона не присвоїла, оскільки понесла витрати на оформлення технічної документації по землі в сумі 500 грн., нотаріальні послуги за оформлення заяв на згоду про узаконення самочинного будівництва в сумі 300-400 грн., інші витрати, в тому числі паливо. На той час надані позивачем 400 доларів США становили всього лиш 3200 грн., які вона використала при оформленні документації. А тому позовні вимоги вважає безпідставними.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.12.2015 року позовні вимоги заперечив з аналогічних підстав, наведених його довірителем. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідач пояснила, що представник брати участь у справі не буде, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позовні вимоги задовольняє частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи розписки (а.с.4), 08.10.2013 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_2 400 доларів США для приватизації його частини ділянки землі. Крім цього, 05.12.2013 року ОСОБА_5 отримала у ОСОБА_2 2000 грн. для узаконення самовільного будівництва.

Факт отримання коштів відповідачем у позивача у зазначених розмірах судом безспірно встановлено, і відповідач вказані обставини в судовому засіданні визнала.

Крім цього, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 400 доларів США позивач отримала для приватизації його частини ділянки землі, а 2000 грн. для узаконення самовільного будівництва.

Однак, як зазначив позивач, відповідач взяті на себе зобов'язання по оформленню права власності на земельну ділянку в порядку приватизації та узаконення самочинного будівництва не виконала, на даний час належні йому грошові кошти безпідставно утримує та на його вимогу не повертає.

Відповідно, до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що дійсно на даний час приватизація землі та узаконення самочинного будівництва не завершені, оскільки між сторонами виник конфлікт. Однак вважає, що нічого повертати позивачу не зобов'язана, оскільки до моменту початку конфлікту вона витратила надані відповідачем грошові кошти на виготовлення технічної документації, нотаріальні послуги, а також покрила інші витрати, в тому числі витрати на паливо, затрати свого часу.

В той же час, як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідачем підтверджено факт витрат на послуги землевпорядної організації в сумі 500 грн. (а.с.16), а також послуги нотаріуса за засвідчення справжності підписів на двох заявах та вірності двох копій правовстановлюючих документів в розмірі 250 грн. (а.с.17,18).

За таких обставин відповідачем підтверджено факт цільового використання наданих позивачем грошових коштів на суму 750 грн.

Оскільки, використання решти коштів в цілях, на які вони були надані, відповідачем не доведено, в тому числі і в сумі 1500 грн. на виготовлення проекту на узаконення самочинного будівництва, а внаслідок виникнення конфлікту, у позивача відпали підстави для продовження приватизації земельної ділянки та узаконення самочинного будівництва від імені позивача, тому суд відповідач зобов'язана була повернути відповідачу решту грошових коштів, і на даний час їх безпідставно утримує.

За таких обставин суд приходить до висновку про підставність позовних вимог про витребування у відповідача безпідставно утримуваних грошових коштів, що нею отримані на підставі розписок від 08.10.2013 рок та 05.12.2013 року. Однак з врахуванням документально підтверджених понесених відповідачем витрат в цілях, на які грошові кошти позивачем надавалися, тому суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають отримані за розписками грошові кошти в гривневому еквіваленті за мінусом понесених відповідачем витрат в сумі 750 грн., а всього в розмірі 9880,04 грн. А тому позов слід задоволити частково. Понесені позивачем судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) кошти в сумі 9880,04 грн. (дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят гривень чотири копійки).

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) понесені позивачем судові витрати - судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.