Справа № 361/709/15ц Головуючий у І інстанції Маценко Н.П.
Провадження № 22-ц/780/2995/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 49 10.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Гуля В.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є батьком їх дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала, що вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначала, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та отримує державну допомогу у розмірі 860 грн., що є її єдиним доходом. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її утриманні не приймає, позивач з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки у розмірі 4000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, але не менше 30 % прожиткового мінімуму.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 28 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання позивача у розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 28 січня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто 12 липня 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн., а в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів на утримання позивача відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На врахування судом цих обставин при вирішенні питання щодо розміру аліментів звернув увагу і Пленуму Верховного Суду України в своїх роз'ясненнях, які містяться в п.17 (абз.3) постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 липня 2014 року НОМЕР_1 (а.с.6). Сторони разом не проживають, дитина перебуває на утриманні позивача ОСОБА_2, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Встановлено, що відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за період з липня по грудень 2014 року отримала одноразову місячну допомогу при народженні дитини у загальному розмірі 14 620 грн. (а.с. 9).

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_3 працює та має регулярний дохід.

На підтвердження можливості відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини та на своє утримання, позивач надала довідки ПАТ «ПриватБанк» про те, що відповідач на її ім`я здійснив міжнародні грошові перекази у період з серпня по листопад 2014 року (а.с.24-25). Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані довідки не підтверджують матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього можливості з цих підстав сплачувати аліментів у заявленому позивачем розмірі. Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не дав належної оцінки вказаним довідкам ПАТ КБ «ПриватБанк», є необґрунтованими.

Отже, враховуючи працездатність відповідача за віком та станом здоров`я, його матеріальний стан, наявність у нього мінливого заробітку, розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, як обставини, що передбачені ч.1 ст.182 СК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів на утримання дитину у розмірі 600 грн.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 ст. 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Даних про те, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, з якою проживає дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матеріали справи не містять і таких доказів відповідно до ст.ст.57, 60 ЦПК України відповідач суду не надав.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що він на даний час не працює, проживає з матір'ю у належному їй будинку, яка постійне хворіє, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не спростовують висновків суду про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Доводи апеляційних скарг сторін фактично зводяться до переоцінки доказів та висновків суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог не спростовують.

Таким чином доводи апеляційних скарг про на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді