Справа № 2-8/14 Головуючий у І інстанції Войнаренко Л. Ф.
Провадження № 22-ц/780/3309/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 46 18.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Виконавчий комітет Вишгородської міської ради Київської області про усуненя перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1. Власником сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, яка у жовтні 2009 року знесла огорожу між їхніми земельними ділянками та захопила частину території її земельної ділянки, звівши тимчасову споруду впритул до її житлового будинку.

Враховуючи викладене, позивачка просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом припинення користування частиною її земельної ділянки, знесення тимчасових споруд, побудованих відповідачем впритул до її будинку та відновлення огорожі, що розмежовує їх земельні ділянки.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року увалу апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, позивач в своїй апеляційній скарзі просив його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судове рішення вищезазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд вважав, що позивачем не надано жодного доказу про знесення відповідачкою огорожі, яка межує з земельними ділянками, що знаходяться в м. Вишгороді по вул. Межигірського Спаса,19 та 21. Також не надано доказів про те, що відповідачкою збудовано тимчасова споруда впритул до будинку позивачки, та про те, що ця споруда є причиною руйнування стіни будинку позивачки.

Вказані висновки не узгоджуються із вимогами закону.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 (а.с.7).

Власником суміжної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_3

З висновку експерта №140827-01 (ст. 163-1173) фактичне розташування в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідає зовнішнім межам, що зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1. Після накладення плану земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №668760, на план земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2, державний акт на право власності на земельну ділянку серія №588609 встановлено відхилення в бік збільнення земельних ділянок площею 1,5 кв.м, 1.5 кв.м та 6 кв.м, що належить ОСОБА_3 загальною площею 0,0009 га (9 кв.м).

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 28 листопада 2012 року (а.с.62) вбачається, що стіна будинку від сусідів ОСОБА_3 завалена дровами, внаслідок чого стіна будинку перебуває мокрою. З даного акту не вбачається, що на земельній ділянці відповідачки збудована тимчасова споруда, питання про перенесення дров відповідачки в інше місце в позовних вимогах не поставлено.

З листа інспекції ДАБК у Київській області №186/3 від 9 листопада 2009 року видно, що забудову домоволодіння ОСОБА_3 вчинено в межах земельної ділянки, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку. Між житловим будинком ОСОБА_2 та тимчасовими спорудами ОСОБА_3 відсутні будь-які огорожі, звалища матеріальних відходів, нові насадження, що може призвести до руйнації даху та стелі будинку ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи предметом і підставою позовних вимог є усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою та знесення споруд, побудованих відповідачкою впритул до її житлового будинку, відновлення огорожі.

При цьому, встановивши накладення земельної ділянки відповідачки на земельну ділянку позивачки, тобто порушення прав власності ОСОБА_2, місцевий суд у своєму рішенні зазначив лише про недоведеність позивачкою наявності тимчасових споруд відповідачки, які б руйнували її будинок.

З таким висновком місцевого суду повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України (2003 р.), ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України); кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-61 ЦПК України).

У справі встановлені наступні факти і обставини, які підтврджені належними та допустимими доказами.

З висновку експерта (ст.163-173) фактичне розташування в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідає зовнішнім межам, що зазначені у державному акті на право власності на земельну ділянку. Після накладення плану земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 на план земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2, встановлено відхилення в бік збільнення земельних ділянок площею 1,5 кв.м, 1.5 кв.м та 6 кв.м, що належить ОСОБА_3 загальною площею 0,0009 га (9 кв.м).

Особа вправі розраховувати на добросовісне здійснення цивільних прав та виконання цивільних обов'язків іншими учасниками цивільних правовідносин, на дотримання ними вимог законодавства, частиною якого є державні будівельні стандарти, норми і правила, на дотримання правил добросусідства власників земельних ділянок.

У разі порушення особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом, в т.ч., може відмовити у захисті цивільного права та інтересу (ст. 13 ч. 6, ст. 16 ч. 3 ЦК України).

Власник земельної ділянки вправі вимагати захисту свого права, в т.ч., відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, усунення перешкод у здійсненні права власності, за наявності для того підстав - шляхом знесення (демонтажу, перебудови) будівлі, споруди, повернення самовільно зайнятих земельних ділянок, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст.ст. 386, 391 ЦК України, ст. 90 ч. 2, ст. 152 ч.ч. 1, 2, ч. 3 п. "б", ст. 153 ч. 1, ст. 212 ч.ч. 1, 2 ЗК України).

Виходячи з наведеного та з принципів справедливості і співмірності відповідальності за цивільне правопорушення, колегія суддів вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

За змістом мотивації та предмету позову та вимог, пред'явлених позивачем ОСОБА_2. яка обгрунтовано вважалав, що відповідач захопив частину ділянки позивкача.

Колегією суддів встановлено відхилення в бік збільнення земельних ділянок площею 1,5 кв.м, 1.5 кв.м та 6 кв.м, що належить ОСОБА_3 загальною площею 0,0009 га (9 кв.м). Тому в частині відновлення огорожі, яка розмежовує земельні діляники сторін позов пілдягає до задоволення.

За таких обставин позов слід задовольнити в частині усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні її земельною ділянкою загальною площею 0,0009 га (9 кв.м)., що знаходиться під огорожею, встановленою ОСОБА_3 зобов'язавши останнього демонтувати цю частину огорожі та відновити останню по межі земельної ділянки.

Беручи до уваги взаємозв'язок підстав та предмету позову, його вимоги щодо знесення тимчасових споруд побудованих відповідачем впритул до будинку позивача не можна визнати обґрунтованими і доведеними.

У справі відсутні належні і допустимі докази, які б свідчили, про порушення прав позивача зокрема, що вони можуть також завдати шкоди будівлі позивача.

Колегія суддів, вирішуючи питання про цивільно-правову відповідальність особи, не може виходити з припущень, тоді як будь-який сумнів у вині особи тлумачиться на її користь, тому в решті позову слід відмовити.

На підставі наведеного апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити та позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 жовтня 2014 рокузмінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Виконавчий комітет Вишгородської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 1,5 кв.м, 1.5 кв.м та 6 кв.м, - загальною площею 0,0009 га (9 кв.м) за адресою - АДРЕСА_1 шляхом відновлення огорожі, яка розмежовує земельну ділянку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: