Справа № 388/1342/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

13.08.2015

Долинський районний суд Кіровоградської області в

складі : головуючого- судді Бойка П.М.

при секретарі Марченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Долинській справу за позовом ОСОБА_1 до СФО «Володимирівське», Державного підприємства регіональної філії Центр Державного земельного кадастру про визнання недійсним та скасування державної реєстрації договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним та скасування державної реєстрації договору оренди землі, мотивуючи свої вимоги тим , що 29 грудня 2003 року позивач уклав договір оренди власної земельної ділянки з СФО «Володимирівське» терміном на 5 років. Після укладання вищевказаного договору оренди керівник СФО «Володимирівське» ОСОБА_2 не повернув орендодавцю примірник договору. В 2009 році ОСОБА_2 загинув, а новий керівник ОСОБА_3 пояснив йому, що попередній керівник не передав йому його примірник договору.

Весною 2009 року, коли закінчилася дія договору оренди земельної ділянки, позивач звернувся до керівника СФО «Володимирівське» ОСОБА_3 для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою на власний розсуд. Однак керівник СФО «Володимирівське» йому пояснив, що він вчасно не звернувся до орендаря з відповідною заявою про припинення дії договору оренди землі, а тому договір оренди земельної ділянки автоматично продовжив (поновив) свою дію на той же термін і на тих же умовах, тобто до 29 грудня 2013 року.

В 2012 році позивач почав перемовини з керівником СФО «Володимирівське» про те, що майже через рік закінчується дія договору оренди його земельної ділянки і він більше не бажає здавати йому в оренду його ділянку і щоб він восени 2013 року землю не засівав, однак, керівник СФО «Володимирівське» зазначив, що позивач здав йому в оренду свою земельну ділянку терміном не на 5 років, а на 15 років і повертати її він до 29.12.2018 року не збирається.

Оскільки позивачу не видали його примірник договору і СФО «Володимирівське» користується його земельною ділянкою і має намір ще 4 роки користуватися нею всупереч волевиявлення її власника, то виникають припущення, що має місце підроблення договору оренди землі та відповідно порушення прав власника земельної ділянки на вільне володіння та користування нею.

У липні 2013 р. він письмово звернувся від імені позивача та інших орендодавців до відділу Держземагенства у Долинському районі та СФО «Володимирівське» з проханням видати копії договорів оренди земельних паїв.

Договір оренди від 29.12.2003 року укладений між ОСОБА_1. та СФО «Володимирівське», зареєстрований в ДП «КРЦДЗК» Долинського району Кіровоградської області за № 520 від 29.12.2003 року, не пройшов державну реєстрацію у вставленому законом порядку.

Згідно отриманого договору позивачу стало відомо, що зміст п. 1.2 договору оренди, укладеного між ним та СФО «Володимирівське», надруковано в наступній редакції «Сторони погоджуються на оренду земельної ділянки протягом 5 (пять) років, починаючи з _(прочерк) року і закінчуючи _(прочерк) року, ручкою текст «5 (пять) років» перекреслено, зверху дописано «пятнадцять» та заповнено пробіли з 29 грудня 2003 року по 31 грудня 2018 року. Вважає, що договір оренди земельного паю від 29.12.2003 року, укладений від імені ОСОБА_1 з СФО «Володимирівське», зареєстрований у відділі ДП «КРЦДЗК» 29.12.2003 року, складений з недодержанням в момент вчинення угоди вимог, які встановлені законодавством, а тому є недійсним. Вказані обставини стали підставою для звернення з позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі .

Представник відповідача (СФО «Володимирівське») в судове засідання не з»явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник Державного підприємства Кіровоградської регіональної філії Центр Державного земельного кадастру в судове засідання не з»явився по невідомій причин , про день і час розгляду справи належним чином був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Із копії договору оренди земельного паю від 29.12.2003 р. слідує, що він був укладений між гр. ОСОБА_1 та СФО «Володимирівське», зміст п. 1.2 договору надруковано «Сторони погоджуються на оренду земельної ділянки протягом 5 (пять) років, починаючи з _(прочерк) року і закінчуючи _(прочерк) року, ручкою текст «5 (пять) років» перекреслено, зверху дописано «пятнадцять» та заповнено пробіли з 29 грудня 2003 року по 31 грудня 2018 року. Цей договір зареєстровано 29.12.2003 року в ДП «КР ЦДЗК» за № 520 (а.с.4).

Із копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.02.2000 р. власником земельної ділянки площею 7,52 га, розташованої на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області є позивач (а.с.5).

З листа представника позивача від 19.07.2013 року СФО «Володимирівське» повідомлено про небажання продовження строку дії договору з проханням не використовувати земельну ділянку (а.с.12).

Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про оренду землі» визначено (в редакції станом на 29.12.2003 р.), що державна реєстрація договорів оренди землі проводиться в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 1.1. Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174 (далі - Порядок) цей Порядок розроблено відповідно до положень Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998 року N 161-XIV, на виконання Указу Президента України від 17 лютого 2003 року N 134 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 23 травня 2003 року N 135 "Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.05.2003 за N 408/7728.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» (в редакції станом на 29.12.2003 р.) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить реєстрація субєктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» передбачено, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Доводи позивача про те, що договір оренди від 29.12.2003 р. укладений між ОСОБА_1 та СФО «Володимирівське» не пройшов державну реєстрацію, не знайшли своє підтвердження з огляду на наступне.

Згідно ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в редакції що діяла на час реєстрації договору, систему органів державної реєстрації прав складають центральний орган влади з питань земельних ресурсів, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, створена при ньому державна госпрозрахункова юридична особа з консолідованим балансом (центр державного земельного кадастру) та її відділення на місцях, які є місцевими органами державної реєстрації прав. Держатилем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Адміністратором Державного реєстру прав є центр державного земельного кадастру, який здійснює його ведення. Статут центру державного земельного кадастру затверджує центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Державна реєстрація прав проводиться місцевими органами державної реєстрації прав виключно за місцем знаходженням нерухомого майна, а саме: в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1088 від 17 липня 2003 року «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна прав на них у складі державного земельного кадастру» визначено, що Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель, а комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації вносять дані про обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, та права на них до бази даних державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки, зазначений нормативно-правовий акт (1088-2003-п) прийнято пізніше, ніж Порядок державної реєстрації договорів оренди землі (постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.98 № 2073 (2073-98-п)), то застосовується нормативно-правовий акт, прийнятий пізніше (конкуренція загальної та спеціальної норм, де перевагу має спеціальна норма).

Крім того, оскільки Закон України має вищу юридичну силу ніж постанова Кабінету міністрів України, то в разі невідповідності положень постанови Закону мають застосовуватись положення останнього.

А отже, доводи позивача щодо реєстрації договору оренди неповноважним субєктом, а саме Центром державного земельного кадастру, є безпідставними.

В судовому засіданні встановлено , що зміст п. 1.2 договору становлять наступні умови: надруковано «Сторони погоджуються на оренду земельної ділянки протягом 5 (пять) років, починаючи з _(прочерк) року і закінчуючи _(прочерк) року, ручкою текст «5 (пять) років» перекреслено, зверху дописано «пятнадцять» та заповнено пробіли з 29 грудня 2003 року по 31 грудня 2018 року.

Цей договір зареєстровано 29.12.2003 року в ДП «КР ЦДЗК» за № 520. З огляду на друковану частину тексту, згідно якої сторони погодили 5 річний строк оренди, яка за строком узгоджується з умовами договору передбаченими п. 2.2 договору згідно якого продовження договору можливе «на наступні 5 років на тих же умовах», які не виправлялись та не змінювались, тобто тим же умовами договору в розумінні п. 2.2 є і строк оренди 5 років, тому суд вважає, що погодженим сторонами строком є визначений друкованим текстом строк 5 (пять) років. Незавірені виправлення строку оренди на 15 років та вписування у бланк роздрукованого та підписаного договору строку з 29 грудня 2003 року по 31 грудня 2018 не погоджувались орендодавцем, оскільки не охоплювались його волевиявленням та суперечили первинному змісту друкованого договору. Більше того виправлення строку договору оренди не узгоджуються з вимогами Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів».

Подібна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2014 року у справі № 6-1479св14 та рішенні апеляційного суду Кіровоградської області від 22.07.2014 року у справі 22-ц/781/1912/14.

Згідно ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, недодержання цього є підставою недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР, чинного на момент укладення договору, недійсною є угода, яка не відповідає вимогам закону.

За всіма ознаками даний договір підпадає під ознаки нікчемного правочину, однак на день його укладення діяв ЦК УРСР, який не передбачав інституту нікчемності правочину, а передбачав лише інститут недійсності угоди, що зумовлює потребу визнати спірний договір (угоду) недійсним.

З огляду на порушення порядку реєстрації договору оренди землі, відсутності волевиявлення позивача щодо всіх істотних умов договору на яких він укладався, зокрема строку дії договору, суд вбачає підстави для повного задоволення позовних вимог щодо недійсності спірного правочину.

Позовна вимога щодо заборони СФО «Володимирівське» використовувати земельну ділянку є передчасною, оскільки, лише у випадках вчинення перешкод у користуванні земельної ділянки позивач має право звернутися до суду із позовом про усунення таких перешкод.

Визнання договору недійсним і є тією обставиною, яка позбавляє СФО «Володимирівське» на законних підставах користуватись земельною ділянкою позивача.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем .

Керуючись ст.ст.213, 215 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельного паю, укладений 29.12.2003 року, між селянським фермерським обєднанням «Володимирівське» та ОСОБА_1, зареєстрований 29.12.2003 р. ДП «КРЦДЗК» за № 520.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з СФО «Володимирівське» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_4