Провадження № 2/201/2662/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року місто Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батмановой В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на балансі Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ перебуває гуртожиток, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1, як студенту ДДУВС, було надано право на вселення до зазначеного гуртожитку. З 21.01.2008 відповідач був зареєстрована у гуртожитку ДДУВС. 28 грудня 2008 року відповідач залишив кімнату гуртожитку, не передавши кімнату та майно керівництву житлово-побутового комплексу університету. На даний час місцезнаходження відповідача позивачу невідомо. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування кімнатою НОМЕР_1 в гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_1.

У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи за своєї відсутності, в заяві також вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно витягу зі статуту Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, який підпорядкований Міністерству внутрішніх справ України. Університет є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов'язки, бути позивачем і відповідачем у суді (а.с.17).

На балансі Дніпропетровського держаного університету внутрішніх справ обліковується гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно Правил внутрішнього розпорядку в студентських гуртожитках ДДУВС затверджених Наказом ректора ДДУВС № 391 від 14 грудня 2009 року (а.с.7-9) ОСОБА_1 було надано право на вселення до зазначеного гуртожитку до кімнати НОМЕР_1. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області останній зареєстрований у гуртожитку по АДРЕСА_1 з 28 січня 2008 року (а.с.6).

З 28 грудня 2008 року ОСОБА_1 вибув з місця проживання, не знявшись при цьому з реєстраційного обліку, що підтверджується актом від 28 травня 2015 року складеним завідувачем житлово-побутового комплексу ОСОБА_2, адміністратором гуртожитку ОСОБА_3 та старшим інспектором відділу організації служби ОСОБА_4 (а.с.5). На даний час місце перебування відповідача невідоме.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 72 Житлового Кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_1 без поважних причин не проживає в гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, не сплачує за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню кімнати, таким чином, відповідач порушує права позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимога позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою НОМЕР_1 у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: