У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Фаловської І.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович Сергій Петрович, про повернення безпідставно набутих грошових коштів, стягнення штрафу та трьох процентів річних, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення збитків, завданих невиконанням договірних зобов'язань, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що 17 травня 2012 року між нею та ОСОБА_4 укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відповідно до умов якого вона передала ОСОБА_4 аванс у розмірі 604 725 грн, що еквівалентно 75 000 доларам США. Сторони домовились укласти основний договір купівлі-продажу будинку до 15 липня 2012 року за ціною 150 000 доларів США. Вказувала, що для проведення в будинку ремонтних робіт ОСОБА_4 були передані грошові кошти у розмірі 161 575 грн 50 коп., про що останнім надано розписки, а саме: 26 травня 2012 року вона передала відповідачу 60 000 грн на виготовлення кухні та балкону; 7 червня 2012 року - 25 000 грн на виготовлення кованої огорожі; 14 червня 2012 року - 3 500 доларів США на проведення земельних робіт; 26 червня 2012 року - 48 600 грн відповідно до акта виконаних робіт та переліку використаних будівельних матеріалів та 18 серпня 2012 року додатково сплачено 12 000 грн за отримання повторного витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. 4 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Грамс О.В. та зареєстрований за реєстровим № 2663. Посилаючись на те, що договір купівлі-продажу між нею та ОСОБА_4 укладено не було, а тому грошові кошти отримані останнім без достатньої правової підстави, а також враховуючи, що відповідач продав свій будинок разом зі зробленим за її кошти ремонтом, який неможливо відокремити від самого будинку, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила задовольнити позов.

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом. Зазначав, що внаслідок відмови ОСОБА_3 від виконання договірних зобов'язань йому завдано збитки, які остання має йому відшкодувати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови в задоволенні первісного позову змінено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування відмови у задоволенні первісного позову апеляційний суд виходив із того, що позивач просила стягнути на її користь кошти з підстав передбачених ст. 1212 ЦК України, а оскільки між сторонами існували договірні відносини на виконання яких ОСОБА_3 передавала кошти відповідачу, то таке виключає можливість задоволення позову з наведених підстав.

Однак повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Судами встановлено, що 17 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

На виконання умов попереднього договору позивач передала відповідачу кошти в якості авансу у розмірі 604 725 грн, що станом на 17 травня 2012 року складали еквівалент 75 000 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Судом установлено, що договір купівлі-продажу сторонами укладено не було.

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 604 725 грн, що станом на 17 травня 2012 року складали еквівалент 75 000 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

З огляду на те, що кошти були сплачені в рахунок оплати ціни за договором купівлі-продажу, однак такий у встановлений сторонами строк укладений не був, а дія попереднього договору у зв'язку з цим припинилася, то у відповідача виник обов'язок по їх поверненню, оскільки підстава на якій вони були набуті, відпала.

Правовою нормою, яка регулює повернення коштів за цих обставин, є ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

При цьому не має значення, що такі кошти отримувались набувачем на виконання зобов'язання. Підставою для повернення грошей, переданих у зобов'язальних правовідносинах є те, що такі припинені, а, відповідно, у набувача відпала правова підстава володіння отриманими коштами.

На користь цього свідчать і положення ч. 2 зазначеної статті, в яких вказано на застосування Глави 83 ЦК України до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

При вирішенні спору апеляційний суд наведеного не врахував, дійшов передчасного висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

Крім того, апеляційний суд не взяв до уваги, що підставою позову є не норма права, на яку посилається позивач, а обставини, якими він обґрунтовує вимоги.

Питання застосування норми права, яка регулює права і обов'язки сторін у спорі, вирішується судом в залежності від встановлених обставин та правовідносин, які з них випливають, і не залежить від позиції сторін щодо обрання тієї чи іншої норми права.

Згідно п. 3 попереднього договору для укладення договору купівлі-продажу продавець зобов'язується одержати необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, погасити існуючу заборгованість з оплати податку за землю та підготувати усі інші документи, необхідні для нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до п. 9 попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення купівлі-продажу повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, а саме, продавець у разі умисного ухилення від укладення договору купівлі-продажу житлового будинку сплачує покупцю грошові кошти, як штраф, у сумі, еквівалентній 150000 доларів США з оплатою цієї суми у гривнях за офіційним курсом Національного банку України.

Можливість встановлення сторонами попереднього договору відповідальності за ухилення від укладення договору прямо передбачена ст. 635 ЦК України, якою визначено поняття попереднього договору, права і обов'язки його сторін.

Обов'язок по поверненню коштів, отриманих при укладенні попереднього договору, при не укладенні основного договору, є грошовим зобов'язанням, у разі не виконання якого застосовується положення ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Вирішуючи спір апеляційний суд на вказані норми права та умови попереднього договору уваги не звернув, не з'ясував, чи було з боку відповідача необґрунтоване ухилення від укладення договору купівлі-продажу, а, відповідно, покладення на нього відповідальності, про що просила ОСОБА_3

При доведеності цієї обставини, виходячи з умов попереднього договору, у останнього міг виникнути обов'язок по сплаті штрафу в розмірі встановленому його сторонами та покладення на нього відповідальності передбаченої ст. 625 ЦК України, при несвоєчасному поверненні отриманих від позивача коштів.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині повернення коштів, які були передані ОСОБА_3 на облаштування будинку та земельної ділянки, суди виходили із того, що передана сума грошей у розмірі 133600 грн та 3500 доларів США не може вважатись коштами отриманими без достатньої правової підстави, тому дійшли висновку про те, що позивач вправі захистити свої права в порядку передбаченому ст. 388 ЦК України.

Однак, захист порушеного права власника згідно цієї норми зводиться до витребування майна з чужого незаконного володіння і вона може бути застосована щодо речі, визначеної родовими чи індивідуальними ознаками і нею повинен володіти відповідач.

Проведення опоряджувальних робіт, впорядкування території біля будинку, на що, як вказує позивач, вона сплачувала кошти, про стягнення яких нею заявлено вимоги, не може бути підставою їх відшкодування та захисту права позивача у вказаний спосіб.

Вирішуючи вказані вимоги апеляційний суд не з'ясував, чи були укладені договори на виконання зазначених робіт і чи були такі виконані, чи ставилося питання про їх розірвання в установленому законом порядку. Зазначаючи про те, що кошти були витрачені за цільовим призначенням, не врахували, що виконання таких робіт втратило інтерес для кредитора, у зв'язку з чим він міг ставити питання про їх розірвання.

Допущені апеляційним судом при розгляді справи порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене ним рішення в частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про повернення безпідставно набутих грошових коштів, стягнення штрафу та трьох процентів річних не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до цього суду.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому їх законність судом касаційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Калінович Сергій Петрович, про повернення безпідставно набутих грошових коштів, стягнення штрафу та трьох процентів річних скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук І.М. Фаловська