Справа № 520/9438/15-ц
Провадження № 2/520/4222/15
Рішення

іменем України

29 вересня 2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Сукач П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на несумісність характерів сторін та втрату ними взаємних почуттів, що притаманні подружжю, просила суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 04.09.2009 року.

Додатково позивач зауважила про те, що від такого шлюбу сторони мають малолітнього сина, що на час розгляду справи судом проживає із нею.

В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Дійшовши висновку про наявність у матеріалах справи достатніх відомостей про взаємини сторін суд ухвалив постановити заочне рішення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №109184, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано 04 вересня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 796.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ЖД №168620, сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, 12 березня 2009року народження, що за наданими суду поясненнями та відомостями на час вирішення справи проживає разом з позивачкою.

Разом з тим з пояснень позивачки, що не заперечувались відповідачем, встановлено, що сторони на час звернення позивача з відповідним позовом до суду спільно не проживають, сумісне господарство не ведуть, жодних подружніх стосунків не підтримують.

Відповідно до ч.3 ст. 59 ЦПК України доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для рішення справи та щодо яких у сторін виникає спір.

В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що сторони не підтримують подружні стосунки вже тривалий час, спільне господарство не ведуть, а заходи примирення, що були вжиті судом в ході вирішення справи належних результатів не принесли, зясувавши дійсну волю позивача на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову в цій частині.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 14, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 112 СК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, що укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстровано 04 вересня 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 796.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. А. Прохоров