Справа № 426/5818/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2015 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Попової О.М., при секретарі Крикуновій Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Ленінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції про встановлення факту народження дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що 12 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2. На той час вони мешкали за адресою АДРЕСА_1 разом з мамою чоловіка. У березні 2014 року чоловіка перевели до роботи у міссію Міжнародного комітету ОСОБА_3 у м. Луганськ, у звязку з чим вони з чоловіком переїхали до Луганська, де вона 16 вересня 2015 року народила дитину - сина. Лікарський заклад «Луганський перінатальний центр» видав їй довідку про народження дитини. Оскільки вона і її чоловік є громадянами України реєструвати народження сина вони бажають у державних органах України. На даний час вїхати до Сєвєродонецька немає можливості, оскільки для перетинання блокпосту треба документи про народження дитини, тому з заявою про реєстрацію дитини в органи реєстраційної служби звернулася ОСОБА_4 - мати її чоловіка, тобто бабуся дитини. 12 жовтня 2015 року начальником Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції було відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки медична довідка про народження видана лікарським закладом, який не зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств,організацій та установ України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження; у разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Факт народження нею дитини 16 вересня 2015 року підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 524 від 16 вересня 2015 року, виданим державним підприємством « Луганський перінатальний центр» ЛНР, який знаходиться у м. Луганську на території тимчасово непідконтрольній Україні. Прошу прийняти цей документ як доказ та оцінити його виходячи з того, що медична установа не є органом влади, а тому він не є недійсним відповідно до положень ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», в якій йдеться про недійсність будь-яких актів (рішень, документів), виданих органами та/або особами, передбаченими ч.2 ст.9 цього Закону. Крім того згідно вимог міжнародно-правових актів і принципів ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно принципу 3 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині має належати з його народження право на ім'я та громадянство.

Відповідно до ч.1 ст.7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обов'язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об'єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

Так в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Просить суд встановити факт народження нею ОСОБА_1, 16 вересня 2015 року у м. Луганську дитини хлопчика.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, зазначивши у заяві про розгляд справи без її участі, рішення просить допустити до негайного виконання.

Представник заінтересованої особи Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, до суду не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу, справу просить вирішити на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Судом встановлено наступні обставини.

Заявник ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі, про що мається свідоцтво про шлюб видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області від 12 листопада 2014 року (а.с.11).

16 вересня 2015 року заявниця ОСОБА_1 народила сина в Луганському перинатальному центрі, про що суду надано медичне свідоцтво про народження № 524, виписний епікриз з історії пологів № 1070, та довідка № 180 від 30.09.2015 р. (а.с.12-14).

Відповідно до вимог ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини.

Як зазначила заявник у своїй заяві, в звязку з неможливістю виїхати з м. Луганська, з метою реєстрації факту народження дитини і отримання свідоцтва про народження дитини, до Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції звернулась бабуся дитини, тобто мати чоловіка заявника ОСОБА_1. Однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини їм було відмовлено на підставі невідповідності медичного свідоцтва про народження дитини встановленим вимогам законодавства України, що підтверджується відповідним листом (а.с.5-7).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Судом було встановлено, що дитина народжена у шлюбі і походить від подружжя, про що мається свідоцтво про шлюб, видане 12 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області. Судом також підтверджено факт народження дитини, оскільки наявні документи про народження дитини у ОСОБА_1, а саме хлопчика, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження № 524, виписним епікризом з історії пологів № 1070, та довідкою № 180 від 30.09.2015 р. У звязку з чим, суд вважає необхідним встановити факт народження дитини хлопчика у ОСОБА_1, 16 вересня 2015 року в місті Луганську.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини задовольнити та з вищевказаних обставин рішення суду піддати негайному виконанню.

На підставі ст. 13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст. ст. 3, 8,214, 215, 223, 234, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1 16 вересня 2015 року дитини хлопчика у м. Луганську.

Рішення суду піддати негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Попова