Справа № 473/1750/15-ц
"19" серпня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,
за участю: представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору міни дійсним,
В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 03 жовтня 2000 року між її матір'ю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір міни, відповідно до якого ОСОБА_4 обміняла належний їй житловий будинок №92 по вул. 8 Березня в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району на належний ОСОБА_3 житловий будинок №39 по вул. Першотравневій в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району.
В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за № 622, разом з тим ОСОБА_4 зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації.
Нотаріально договір сторони не посвідчували.
Однак всі істотні умови договору міни були виконані, а саме сторони обмінялися майном та виконали інші передбачені договором зобов'язання в повному обсязі.
10 лютого 2002 року ОСОБА_4 померла.
Позивачка, як її спадкоємець, бажає використати своє право на отримання спадщини, проте позбавлена такої можливості. Зокрема, звернувшись у березні 2015 року до нотаріальної контори, вона отримала відмову нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії щодо оформлення спадщини в зв'язку з тим, що спірний договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним.
Враховуючи те, що сторони договору ухилилися від його нотаріального посвідчення, а також неможливість такого посвідчення на час розгляду справи з об'єктивних причин, а тому позивачка просила суд визнати такий договір дійсним.
В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки ОСОБА_2, її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, проте відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки не заперечував проти такого порядку вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 03 жовтня 2000 року між матір'ю позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір міни, відповідно до якого ОСОБА_4 обміняла належний їй житловий будинок №92 по вул. 8 Березня в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району на належний ОСОБА_3 житловий будинок №39 по вул. Першотравневій в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району.
В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за № 622, разом з тим ОСОБА_4 зареєструвала право власності щодо придбаного майна в КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації.
Нотаріально договір сторони не посвідчували.
10 лютого 2002 року ОСОБА_4 померла.
Позивачка, як її спадкоємець, бажає використати своє право на отримання спадщини, проте позбавлена можливості її оформлення в нотаріальному порядку в зв'язку з тим, що спірний договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним.
В свій час сторони ухилилися від нотаріального посвідчення договору міни. Разом з тим нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе в зв'язку з реєстрацією права власності за набувачами (новими власниками) житла, смертю однієї зі сторін та відсутністю відомостей щодо місця перебування іншої.
Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.
При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагали ст. 227, 242 ЦК України 1963 року (чинні на час придбання майна).
З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.
Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання спірного договору міни дійсним.
Керуючись ст. ст. 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору міни дійсним задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір міни нерухомого майна, укладений та зареєстрований 03 жовтня 2000 року на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі про що в журналі реєстрації угод з нерухомістю внесено запис №622, за яким ОСОБА_4 обміняла належний їй на праві власності житловий будинок №92 по вул. 8 Березня в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області на належний ОСОБА_3 на праві власності житловий будинок №39 по вул. Першотравневій в с.м.т. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Вуїв О.В.