Провадження № 2/161/4591/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року

місто Луцьк

року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючої судді - Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотьтко Д.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство «ЗІП» про зобовязання видати трудову книжку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ПП ЗІП" про витребування трудової книжки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.03.2014р., на підставі наказу №78-п від 20.03.2014р. він був прийнятий на роботу у товариство з обмеженою відповідальністю промислове підприємство «ЗІП» на посаду старшого торгового представника у Луцьку філію, після чого розпочав виконувати свої обов'язки. 04.11.2014р., враховуючи сімейні обставини, був вимушений звільнитись у звязку по догляду за донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не досягла 18 річного віку, згідно ст. 38 КЗпП , про що він звернувся із відповідною заявою в офіс до менеджера ОСОБА_4, яка займається відправкою усіх документів філії на центральний офіс, для передачі у відділ кадрів. Його безпосередній керівник ОСОБА_5 запропонував йому підписати незрозумілі для нього документи, про що він відмовився, на що, ОСОБА_5 йому повідомив, що не отримає свою трудову книжку. Ця розмова відбувалась у присутності їх колеги ОСОБА_4 На даний час йому місце знаходження його трудової книжки невідоме. Через невидачу трудової книжки, з вини відповідача, він не мав змоги влаштуватися на роботу, або стати на облік у центр зайнятості як безробітній, а тому був позбавлений будь-яких засобів для існування та забезпечення сімї.

Посилаючись на наведене, позивач просить зобовязати відповідача повернути йому належним чином оформлену трудову книжку.

Позивач в судове засідання 08.12.2015р. не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача позову не визнав, та пояснив суду, що трудова книжка у лютому місяці 2015 року була передана позивачу.

Заслухавши пояснення представника відповідача, пояснення допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працював у товаристві з обмеженою відповідальністю промисловому підприємстві «ЗІП» з 20.03.2014р. старшим торговельним представником Луцької філії. З 01.07.2014р. на ОСОБА_2 було покладено виконання обовязків начальника Луцької філії ТОВ ПП «ЗІП». Трудовий договір з ОСОБА_2 було розірвано за ініціативою підприємства згідно з п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин, про що видано відповідний наказ по підприємству від 10.12.2014р. № 493-П.

Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, ОСОБА_2 з 03 грудня 2014 р. по день видання наказу про звільнення був відсутній на роботі, про причини відсутності не повідомляв. З метою зясувати причини відсутності ОСОБА_2 на роботі підприємством було направлено йому телеграму від 08.12.2014р. Згідно повідомлення підприємства звязку ця телеграма була вручена ОСОБА_2 особисто 15.12.2014р. У відповідь ніяких документів та повідомлень від ОСОБА_2 не надходило.

Після видання підприємством наказу про звільнення, ОСОБА_2 на підприємство та у Луцьку філію підприємства не з'являвся. За таких обставин, трудова книжка ОСОБА_2 була передана 16.12.2014р. з головного підприємства у м.Дніпродзержинську у Луцьку філію ТОВ ПП «ЗІП» Луцьк регіональному менеджеру ОСОБА_5 для подальшого вручення її ОСОБА_2 безпосередньо на філії. Разом з трудовою книжкою на Луцьку філію було передано також особову картку ОСОБА_2 для того, щоб він при отриманні трудової книжки розписався в особовій картці в графі «трудову книжку отримав». Підприємством було направлено ОСОБА_2 поштову телеграму 17.12.2014р. про необхідність отримати трудову книжку на Луцькій філії ПП «ЗІП» . ОСОБА_2 по телефону повідомив регіональному менеджеру ОСОБА_5 про день, в який він зможе прийти в офіс Луцької філії та отримати трудову книжку. Однак, ОСОБА_2 не з'явився на Луцьку філію ТОВ ПП «ЗІП» в день, який був узгоджений ним з регіональним менеджером. Трудова книжка ОСОБА_2 та його особова картка тимчасово зберігалися в Луцькій філії для того, щоб ОСОБА_2 мав можливість отримати трудову книжку на філії в будь-який інший день. ОСОБА_2 у Луцьку філію ТОВ ПП «ЗІП» для отримання трудової книжки прийшов 05 лютого 2015р.

Процедуру видачі трудової книжки здійснювала менеджер з логістики філії ОСОБА_4. Перед отриманням трудової книжки ОСОБА_2 висловив намір ознайомитись із записом в трудовій книжці. Менеджер з ОСОБА_4 відкрила трудову книжку на відповідній сторінці і показала її ОСОБА_2 та надала ОСОБА_2 його особову картку для підпису в графі «трудову книжку отримав», позивач отримав трудову книжку, однак, від підпису відмовився.

Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Згідно ст.48 КЗпП України , трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад пять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. Трудові книжки зберігаються на підприємстві, як документи суворої звітності. А при звільненні працівника вона видається йому під розписку в журналі обліку.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р.№58. у разі звільнення працівника всі записи про його роботу та нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати трудову книжку працівнику в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо трудова книжка загублена підприємством, то йому видається дублікат трудової книжки.

Судом встановлено, що на прохання позивача, який мотивував тим, що не має коштів та змоги забрати трудову книжку у ТзОВ ПП «ЗП», яке знаходиться у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, регіональним менеджером ТзОВ ПП «ЗІП» згідно акту передачі доставлено трудову книжку ОСОБА_2 у Луцьку філію вказаного підприємства у грудні 2014року, де позивач отримав свою трудову книжку 05.02.2015р.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За результатами судового розгляду позивачем не доведено, що трудова книжка на імя ОСОБА_2, йому відповідачем не видана.

Таким чином, судом встановлено, що позивач був звільнений з вказаного підприємства 02.12.2014 року за п.4 ст.40 КЗпП України, і отримав трудову книжку 05.02.2015року.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про витребування у ТзОВ "ПП ЗІП" трудової книжки на імя ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 47, 48 КЗпП України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю промислове підприємство «ЗІП» про зобовязання видати трудову книжку -в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта