СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2015 року м. Слов?янськ
Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді Неженцевої О.В.
при секретарі Дзюба М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
07 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї.
Позивач ОСОБА_1, був належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву, датовану 24.12.2015 року, де зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а.с.24/.
У позовній заяві зазначено, що з 20.08.2011 року позивач ОСОБА_1 перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Внаслідок несумісності характерів між подружжям постійно виникали суперечки та сварки на побутовому ґрунті, що призвело до втрати почуття любові один до одного. За цих підстав вони у березні 2014 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство і фактично не спілкуються між собою. За час окремого проживання він дійшов висновку, що примирення між ними та подальше спільне проживання неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із них. На підставі наведених обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України судом за місцем фактичного проживання відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 16.12.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.14/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України 16.12.2015 року судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 24.12.2015 р., з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Але, як вбачається з відповідних відміток на повернутих конвертах, відповідач не з?являється до поштового відділення для отримання судової кореспонденції /а.с.22/, в той час як відповідно до копії домової книги ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Слов?янського району /а.с.25-27/.
Окрім того, відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційній веб-сторінці Слов?янського міськрайонного суду /а.с.18/. Відповідно до положень частини 9 статті 74 ЦПК України повідомити відповідача шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження газеті «Урядовий курєр» не виявилося можливим, оскільки станом на 07.12.2015 р. встановлений Законом України «Про здійснення державних закупівель» ліміт договору про надання послуг з друкування оголошень про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик обвинуваченого, використано місцевими загальними судами Донецької області /а.с.19/.
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем ОСОБА_2 недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача суд, вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України ) установив наступне.
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 20 серпня 2011 року у виконкомі Райгородоцької селищної ради Слов?янського району Донецької області, актовий запис № 21 /а.с.23/. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.
Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у березні 2014 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім?єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно до положень статті З СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.
Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та збереження їх сім?ї неможливе і суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, заява відповідає дійсній волі чоловіка, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11,60,212,213,214,215,224 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 110-112 Сімейного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, (дошлюбне прізвище «Луценко»), ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 20 серпня 2011 року у виконкомі Райгородоцької селищної ради Слов?янського району Донецької області, актовий запис № 21, розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище відповідача «Ставинська» залишити без змін.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.В. Неженцева