Справа № 534/2564/15-ц
Провадження № 2/534/1083/15
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Таранкової І.М.

при секретарі Васютченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок ДТП.

Просив стягнути з відповідача на його користь кошти за період з 01.01.2013 року по 31.10.2015 року :

- на постійний медичний догляд суму згідно законодавства не менше мінімальної місячної заробітної плати, яка становить за цей період з 01.01.2013 року по 31.10.2015 року 42 169,00 грн.

- на побутові потреби суму згідно законодавства четверту частину мінімальної заробітної плати, яка становить за період з 01.01.2013 року по 31.10.2015 року 10 542,25 грн.

Просив стягувати з відповідача на його користь кошти на медичний догляд з 01.11.2015 року довічно щомісячно в сумі, яка становить мінімальну місячну заробітну плату по України.

Стягувати з відповідача на його користь кошти на побутові потреби з 01.11.2015 року довічно, в сумі яка становить четверту частину місячної заробітної плати по Україні.

Помісячний перерахунок коштів просив проводити в мінімальній заробітній плати по Україні, яка становить на 01.09.2015 року 1 378,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.08.1975 року під час ДТП, яка відбулася з вини водія автомобіля ГАЗ-63, державний номер НОМЕР_3 , рядового ОСОБА_2 йому була заподіяна шкода здоров`ю: перелом хребта з розривами спинного мозку і порушення функцій тазових органів. 25.12.1975р. комісією ЛТЕК він був визнаний інвалідом І-ї групи з повною втратою працездатності, а з 1991 року - довічно.

Військовий трибунал військової частини НОМЕР_4 в рішенні від 09.02.1977 року встановив, що нещасний випадок з позивачем трапився з вини водія окремого автобатальону 2060, рядового ОСОБА_2 . Вирішив, що відповідно до ст.454 ЦК РСФСР військова частина НОМЕР_5 , як правонаступник власника джерела підвищеної небезпеки, несе цивільно-правову відповідальність і повинна відшкодувати завдану шкоду, а також витрати, в зв`язку з заподіянням шкоди його здоров`ю. Через отриману травму він не має можливості сам себе обслуговувати та потребує медичного (масаж,уколи) догляду та постійного стороннього догляду відповідно до висновку ЛТЕК.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 09.12.2015 року по справі був залучений правонаступник відповідача військової частини НОМЕР_2 - військова частина польова пошта НОМЕР_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. В позовній заяві просив справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надіслали до суду заяву, в якій просили справу розглянути в їх відсутність.

В своїх письмових запереченнях від 07.12.2015 року відповідач позов не визнав повністю, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, суд вважає, що позов необґрунтований і не підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Згідно рішення військового трибуналу від 09.02.1977 р. було встановлено, що шкода, в зв`язку з ушкодженням здоров`я, заподіяна ОСОБА_1 з вини водія автомобіля ГАЗ-63, державний номер НОМЕР_3 , рядового ОСОБА_2 , який належить 2060 окремому авто батальйону військової частини НОМЕР_5 , з яких на користь ОСОБА_1 було стягнуто майнову шкоду, заподіяну його здоров`ю в розмірі 80 руб. 19 коп. щомісячно, починаючи з 25.12.1975р. по 25.12.1977р., а також стягнуто майнову шкоду в сумі 470 руб.60 коп. і державне мито в доход держави в сумі 143 руб. 70 коп.

Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05.09.1995 р. з військової частини НОМЕР_2 , як з правонаступника військової частини НОМЕР_5 , було стягнуто на користь ОСОБА_1 одноразово майнову шкоду в розмірі 30 335 203 крб. та з 01.09.1995 р. щомісячно 1 080 000 крб. довічно (або до зміни майнового стану позивача).

За рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04.01.2000 р. з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто одноразово в відшкодування шкоди за період з 01.02.1999 р. по 01.11.1999 р. втрачений заробіток в сумі 3 174 грн. 77 коп., а також щомісячно довічно стягувати у відшкодування заподіяної шкоди суму, що становить різницю між заробітком головного механіка ВАТ «Комсомольський хлібозавод» та пенсією, отримуваною ОСОБА_1 .

Згідно рішення Комсомольського міського суду від 28 липня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 одноразово суму в відшкодування шкоди на користь ОСОБА_1 за період з 04.01.2004р. по 31.10.2008р, з урахуванням індекса інфляції, в розмірі 125 960 грн. 79 коп.

Зобов`язано відповідача щомісячно довічно виплачувати в відшкодування шкоди суму в розмірі фактичного заробітку головного механіка ВАТ «Комсомольський хлібозавод».

Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на санаторно-курортне лікування в розмірі 10 350 грн., одноразово додаткові витрати на постійний сторонній догляд за період з 04.01.2004р. по 31.10.2008р. в сумі 10 483 грн.50 коп.

Зобов`язано відповідача щомісячно довічно компенсувати додаткові витрати на постійний сторонній догляд в сумі половини мінімальної заробітної плати, встановленої на день проведення такої виплати.

Стягнуто одноразово з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 70 000 грн.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на придбання спеціального транспортного засобу - автомобіля марки «Славута» (ЗАЗ 110387- 40) в сумі 31 380 грн.

Судові витрати були віднесені на рахунок держави.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 07.12.2009 року в описовій і резолютивній частині рішення були виправлені описки та арифметичні помилки.

Згідно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 29 квітня 2010 року - рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 липня 2009 року в частині стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 витрат на санаторно - курортне лікування в розмірі 10 350 грн. було залишено без змін.

Зазначене рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 липня 2009 року в іншій частині було скасовано з посиланням на те, що позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 29 квітня 2010 року не скасовано і набрало законної сили.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2013 року заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання цього рішення була залишена без задоволення, оскільки запропонований ОСОБА_1 порядок та спосіб виконання рішення фактично призвів би до зміни рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 15.01.2014 року зазначена ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2013 року була залишена без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав ушкодження здоров`я 08 серпня 1975 року і йому згідно довідки Кременчуцької ЛТЕК сер.ВТЕ-33 № 078917 була встановлена перша група інвалідності з періодичним оглядом, а з 1991 року - перша група інвалідності встановлена безстроково.

Суд вважає, що цивільні правовідносини виникли між сторонами в період дії ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), а тому посилання позивача в позовній заяві на норми ЦК України ( в редакції 2003 року) в обґрунтування своїх позовних вимог є неправильним. ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, може бути застосований лише до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

Згідно ст. 450 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час спірних правовідносин, організації і громадяни, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточення, зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що шкода позивачеві заподіяна не внаслідок непереборної сили або його умислу.

Згідно ст. 455 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд, тощо).

В довідці Кременчуцької ЛТЕК сер.ВТЕ-33 № 078917 зазначено, що ОСОБА_1 потрібен постійний нагляд.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів на підтвердження, що мали місце витрати на постійний медичний догляд та побутові потреби, а також на підтвердження розміру таких витрат, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 450, 455 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис І. М. Таранкова

Згідно з оригіналом:

Суддя І.М. Таранкова