Номер справи 220/665/15-ц
Номер провадження № 2/220/313/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року смт.Велика Новосілка

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: судді - Ступіна І.М.;

при секретарі -Кірпічніковій Н.Є.;

за участі:

позивач ОСОБА_1;

представник позивача - ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

третя особа- Панишев М.Ю.,

представник третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Великої Новосілки, цивільну справу за позовом ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 до Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області , третя особа ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та поновлення строку позовної давності. Свій позов мотивувала тим, що її батько, ОСОБА_7, дуже давно почав жити в с. Комар. Ще в 1950 р., він разом з матірю побудував літню кухню, сіновал та погріб на земельній ділянці, яка була відведена їм сільською радою для будівництва житлового будинку. У 1960 році побудували вбиральню, в 1970 році - душ, в 1982 році - житловий будинок, а в 1983 році гараж.

Приблизно у 1991 році сусідній житловий будинок по вул. Советській, 30, в с. Комар придбав ОСОБА_6. З того часу у батьків позивачки та ОСОБА_6 почали виникати всілякого роду суперечки, одна з яких - це встановлення межі.

Так, 06.05.1992 року за заявою ОСОБА_6, комісія в складі головного впорядника райвиконкому ОСОБА_8, архітектора райвиконкому ОСОБА_9, впорядника Комарської сільської ради ОСОБА_10 прибула до земельних ділянок розташованих по вул. Советській 28 та 30 в с. Комар та встановила наступне:

За ОСОБА_6 закріплено, за даними земельно-кадастрової книги, 0,22 га, обміром встановлено, що ширина з вулиці 33,0 м, з тильної сторони - 32,75 м, довжина - 71 м., загальна площа 0,233 га., тобто на 0,0133 га. більше закріпленої площі;

За ОСОБА_11 закріплено 0.22 га., обміром встановлено ширина з вулиці - 32,6 м., з тильної сторони - 31,2 , довжина - 71,5 м.. загальна площа 0,228 га.

Враховуючи те, що на території садиби ОСОБА_1 встановлено 5 пар ЛЕП-10 КВ, які займають 25 м 2 землі. В звязку з цим фактичний розмір земельної ділянки на 55 м 2 більше закріпленої площі.

Враховуючи вищевикладене гр. ОСОБА_6 було вирішено встановити межу закріпленої присадибної ділянки площею 0,22 га. з відрізом надлишку зі сторони ОСОБА_11 по всій довжині ділянки шириною 1,8 м.

Відрізати надлишок в кількості 55 м 2 і в гр. ОСОБА_11 зі сторони гр. ОСОБА_12 по довжині садиби 72 м. шириною 0,8 м.

Також комісією було вирішено вказане вище питання вирішити на сесії ради та юридично закріпити межу між садибами, розташованими по вул. Советській, 28 та 30 в с. Комар, визначивши межу між садибами ОСОБА_6 Ю та ОСОБА_11 південніше літньої кухні ОСОБА_11 на відстані 0,7 м. від південної стінки кухні. Оскільки ця відстань потрібна для обслуговування літньої кухні. При цьому рішенням сесії гр. ОСОБА_11 необхідно додати 0,01 га. землі. А гр. ОСОБА_6 - 80 м 2 . При цьому зі сторони жилого будинку гр. ОСОБА_6 до прилеглої межі буде відстань 3,3 м.

17.06.1992 року було ухвалене рішення Комарської сільської ради народних депутатів «Про закріплення межі між садибами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Д.», згідно якого розглянув акт комісії від 06.05.1992 року про встановлення межі між садибами гр.. ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 та № 28, виходячи із забудови, що склалася, було вирішено закріпити межу між садибами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 південніше літньої кухні ОСОБА_7 на відстані 0,7 метра від південної стінки кухні, оскільки ця відстань необхідна для обслуговування літньої кухні. Також було вирішено дорізати ОСОБА_7 земельну ділянку 0,01 га, згідно його заяви.

На засіданні ради батько позивачки не був присутнім та не отримував копію вказаного вище рішення.

09.08.2005 року батько позивачки помер. Після його смерті, а саме 07.03.2006 року, позивачкою було успадковане і домоволодіння розташоване по вул. Советській, 28, в с. Комар Великоновосілківського району Донецької області, яке належало померлому на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, посвідченого Комарською сільською радою, 20 грудня 1988 року та зареєстрованого в Селидівському БТІ 27.12.1998 року за № 76.

З того часу конфлікти між мною та ОСОБА_6, почали загострюватися і все ж через межу.

Так, в травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області з позовом до мене та Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області з вимогою зобовязати Комарську сільську раду виконати рішення Комарської сільської ради від 17.06.1992 року, встановивши в натурі межі між земельною ділянкою ОСОБА_6 в с. Комар, вулиця Советська, 30 та земельною ділянкою ОСОБА_11 в с. Комар, вулиця Советська, 28. Саме тоді позивачка і дізналася про спірне рішення ОСОБА_3.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 04.06.2014 року № 220/653/14-ц, позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено у повному обсязі. На теперішній час ОСОБА_6 планує приватизувати свою ділянку відповідно до розміру, встановленому Рішенням від 17.06.1992 року, про що свідчить копія Рішення Комарської сільської ради від 29.11.2013 року № 6/34-434.

Позивачка, не погодившись з рішенням Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області та рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка відповідно до ст.ст.261, 267 заявила до суду про поновлення її строків позовної давності та підтримала свій позов, просила його задовільнити, визнати незаконним та скасувати рішення Комарської сільської ради.

Представник позивача також наполягала на задоволенні позову позивачки, вважає що для скасування існують всі законні підстави.

Представник відповідача, Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, в судовому засіданні заявив, що не проти задоволення позову ОСОБА_11, покладаючи вирішення даного на розсуд суду згідно діючого законодавства.

Третя особа, ОСОБА_6, категорично заперечив проти позову, висловив думку, що рішення Комарської сільської ради від 17.06.1992 року є цілком обґрунтованим та законним.

Представник третьої особи, ОСОБА_4 також заперечив проти позову ОСОБА_11, заявив клопотання, щодо застосування до поданої ОСОБА_11 позовної заяви строків давності у відповідності до ст.257 ЦК України та відмові судом у її позові.

Суд, вислухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_11 підлягає задоволенню.

Ст.257 ЦК України, встановлюється, що загальна позовна давність складає три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки власником домоволодіння, а тому і землекористувачем ділянки, на якій воно розташовано, позивачка стала тільки 07.03.2006 року, то і її право, як землекористувача стало порушуватися цім рішенням тільки з того часу. До того ж, про саме Рішення ради позивачка дізналася тільки приблизно в травні місяці 2014 року, коли отримала копію позовної заяви ОСОБА_6, самою ж ОСОБА_3 їй не було повідомлено про встановлену межу, відсутні і самі межові знаки.

Ч. 5 ст. 267 ЦК України, зазначається, що якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд, вважає, що ОСОБА_11 пропустила строк звернення до суду з поважної причини, а тому строк позовної давності підлягає поновленню.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 9 Земельного кодексу України 1991 року, який вводився в дію Постановою ВР № 562-ХІІ від 18.12.90 і втратив чинність з 01.01.2002 року, до компетенції відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування ОСОБА_3 народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить вирішення земельних спорів у межах своєї компетенції.

ч.1 ст. 107 ЗК України( 1991 року) встановлюється, що спори з приводу суміжного землекористування громадян розглядаються погоджувальною комісією, склад якої обирається відповідною ОСОБА_3 народних депутатів.

ст.108 ЗК України (1991 року) встановлюється, що по результатах розгляду спору з приводу суміжного землекористування погоджувальна комісія готує свій висновок, який оформляється протоколом і підписується головою і секретарем цієї комісії. Цей протокол є підставою для прийняття рішення з зазначеного питання ОСОБА_3 народних депутатів у разі досягнення згоди між сторонами. Рішення ОСОБА_3 народних депутатів повинно бути мотивованим з обовязковим посиланням на фактичні обставини справи і норми законодавства. У рішенні передбачається порядок його виконання та заходи щодо усунення порушеного права на землю.

Проте, Рада не прийняла до уваги те, що ОСОБА_6 не погодився з вказаним у Акті порядком розмежування, а інший землекористувач - ОСОБА_7 взагалі не був присутнім при складанні Вказаного акту.

До того ж, визначення меж на відстані 0,7 м. від південної стінки літньої кухні належної ОСОБА_7 прямо суперечить вимогам Державним будівельним нормам. Житлові будинки для індивідуальних забудовників України ДБН 79-92, де у п. 2.20 зазначається, що відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку або господарських споруд слід приймати не менше 1 м.

Таким чином, ухвалене Рішення Комарської сільської ради народних депутатів від 17.06.1992 року «Про закріплення межі між садибами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Д.», було постановлено з порушенням вимог ст. ст. 9, 107, 108 Земельного кодексу України ( 1991 року), а тому є незаконним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права і інтереси.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.261, 267 ЦК України, ст.ст.9, 107, 108 Земельного кодексу України, керуючись ст.ст.213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_11, строки позовної давності для захисту її порушеного права для скасування рішення Комарської сільської ради народних депутатів від 17.06.1992 року «Про закріплення межі межі між садибами ОСОБА_6 та ОСОБА_7Д.».

Визнати незаконним та скасувати рішення Комарської сільської ради народних депутатів від 17.06.1992 року «Про закріплення межі між садибами ОСОБА_6 та ОСОБА_7Д.» в частині закріплення межі між садибами ОСОБА_6 і ОСОБА_13 південніше літньої кухні ОСОБА_13 на відстані 0,7 метра від південної стінки кухні, що необхідна для обслуговування літньої кухні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя: Ступін І.М.