13.02.2015 Єдиний унікальний номер 205/1786/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного Кредитного договору № DNKPAN09981752 від 25.09.2008 року (далі - Кредитний договір) Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» надав ОСОБА_1 (далі - Відповідач-1) кредит в сумі 68 606 (шістдесят вісім тисяч шістсот шість) грн. 15 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 24.09.2015 року.

В якості забезпечення зобов'язань позичальника за Кредитним договором від 25.09.2008 року, між позивачем та ОСОБА_2 (далі - Відповідач -2) було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки-1), відповідно до умов якого, Відповідач -2 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання Відповідачем -1 всіх боргових зобов'язань перед позивачем за Кредитним договором № DNKPAN09981752 від 25.09.2008 року.

Позивач зазначає, що банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а за відповідачами, як солідарними боржниками, у зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором, перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», станом на 28.01.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 138 489 (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп., яка складається із наступного: заборгованості за кредитом - 46 432 (сорок шість тисяч чотириста тридцять дві) грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 32 631 (тридцять дві тисячі шістсот тридцять одна) грн. 81 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 8 932 (вісім тисяч дев'ятсот тридцять дві) грн. 26 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 43 659 (сорок три тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 40 коп., а також штрафи відповідно до Кредитного договору: 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 6 582 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. 81 коп. - штраф (процентна складова).

У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором № DNKPAN09981752 від 25.09.2008 року у розмірі 138 489 (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп. та судовий збір у розмірі 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 89 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги були задоволені.

Ухвалою суду від 24 липня 2014 року було скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року, а справа призначена до судового розгляду у загальному порядку.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. В судових дебатах участі не приймав, в судове засідання з цього приводу не з'явився, про день та час слухання справи сповіщався належним чином, заяв чи клопотань до суду від такої особи не надходило.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник, позов визнали частково, та просили відмовити у задоволені стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2, оскільки особисто він ніяких договорів поруки не підписував, до банку із цього приводу не звертався та своїх документів не надавав. В судових дебатах участі не приймали, в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи сповіщалися належним чином, заяв чи клопотань від такої особи не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи сповіщалася належним чином, заяв чи клопотань від такої особи до суду не надходило.

Згідно вимог ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тому з врахуванням викладеного та тих обставин, що представником позивача та відповідача були надані відповідні пояснення та заперечення, у тому числі письмові, по суті спору, безпосередньо відповідачі та їх представник про день та час проведення судового засідання повідомлялись належним чином, суд зазначає про відсутність поважних причин для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача і відповідача на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що 25.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитно-заставний договір № DNKPAN09981752, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 68 606 (шістдесят вісім тисяч шістсот шість) грн. 15 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк з 25.09.2008 року по 24.09.2015 року (а.с.9-17).

Судом встановлено, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за вказаним Кредитно-заставним договором та надав ОСОБА_1 кредит в сумі 68 606 (шістдесят вісім тисяч шістсот шість) грн. 15 коп.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з п. п. 12.1, 12.2.6 вказаного кредитного договору подією дефолту позичальника вважається будь-яка подія, наприклад: затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, позичальник зобов'язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов'язання за договором у повному обсязі, а банк має право, за своїм вибором, здійснити одну або декілька з наступних дій: 3) звернути стягнення на предмет застави; 4) застосувати будь-який спосіб захисту своїх прав.

Враховуючи наведене, позивач мав право на звернення з відповідним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який повинен бути розглянутий судом незалежно від інших заходів, які здійснюються ним для погашення заборгованості. Здійснення особою свого права на судовий захист не може ставитись у залежність від використання нею інших засобів правового захисту, до яких відноситься, зокрема, звернення стягнення на заставлене майно.

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитно-заставного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком (п. 2.1. Договору); сплачувати банку проценти за користування кредитом (п.п. 2.1., 4.1. Договору); сплачувати винагороду (комісію) за користування кредитом (п.п. 4.3., 4.4. Договору), та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції (розділ 14 Договору).

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що в порушення умов вказаного кредитного договору відповідач -1 - ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за нею, станом на 28.01.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 138 489 (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп., яка складається із наступного: заборгованості за кредитом - 46 432 (сорок шість тисяч чотириста тридцять дві) грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 32 631 (тридцять дві тисячі шістсот тридцять одна) грн. 81 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 8 932 (вісім тисяч дев'ятсот тридцять дві) грн. 26 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 43 659 (сорок три тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 40 коп., а також штрафи відповідно до Кредитного договору: 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 6 582 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. 81 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до приписів ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, оскільки відповідачем-1 ОСОБА_1 були порушені умови погашення заборгованості, позивач обґрунтовано поставив питання про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором на підставі зазначеного кредитного договору і така вимога ґрунтується на нормах законодавства.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення у солідарному порядку із ОСОБА_2, як поручителя за вказаним кредитним договором, заборгованості у загальному розмірі 138 489 (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп. з огляду на нижченаведене.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог до відповідача -2 ОСОБА_2, позивач посилався на ту обставину, що в забезпечення виконання зобов'язання позичальника за означеним Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки від 25.09.2008 року (а.с.19). Відповідно до умов якого Відповідач -2 взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком по кредитних зобов'язаннях Відповідача-1 в повному обсязі цих зобов'язань, які виникають з умов Кредитного договору.

Відповідно до ст. 553 ЦПК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання та порушення ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки (ч.ч.1 та 2 ст. 554 ЦПК України).

Разом з цим, заперечуючи проти позову, відповідач -2 ОСОБА_2 посилався на те, що договір поруки він не підписував, а тому він є нікчемним, і такий договір не може бути підставою для покладення на нього юридичної відповідальності за невиконання позичальником умов кредитного договору.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особами, які беруть участь у справі, в реалізації їх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Суд, на виконання означених вимог закону та зважаючи на те, що перевірка достовірності підпису в оригіналі договору поруки від 25.09.2008 року , укладеного між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 можлива лише шляхом вирішення питань, які потребують спеціальних знань в області почеркознавства, суд своєю ухвалою задовольнив клопотання відповідача -2 про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлене питання : Чи виконаний підпис в договорі поруки від 25.09.2008 року ОСОБА_2 чи іншою особою? Проведення такої експертизи було доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Проте справа разом із додатками до неї повернулась до суду першої інстанції без висновку експертизи, оскільки на неодноразові клопотання судових експертів стосовно надання для проведення судово-почеркознавчої експертизи оригіналу договору поруки від 25.09.2008 року, укладення та підписання якого заперечував відповідач -2, про надходження яких судом першої інстанції доводилося до відома банку та, копії (клопотань) яких направлялися судом банку, судовому експерту оригіналу вказаного договору поруки так надано і не було, в зв'язку з чим матеріали справи були повернуті експертною установою до суду без надання висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Керуючись принципом диспозитивності цивільного процесу, положення ст. 146 ЦПК України, які роз'яснювались сторонам при призначенні експертизи, та враховуючи те, що оригінал вказаного договору поруки, підписання та укладення якого заперечує відповідач-2, не було представлено банком судовому експерту за його клопотаннями, то суд визнає факт не підписання відповідачем -2 ОСОБА_2 договору поруки від 25.09.2008 року із ПАТ Комерційний банк «Приватбанк».

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Зі змісту ст. 638 ЦК України, вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), що встановлено ч.2 ст.207 ЦК України.

Статтею 547 ЦК України, передбачена обов'язкова письмова форма правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання. В зазначеній статті також говориться, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Зі змісту п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Таким чином, суд доходить висновку, що між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк», договір поруки не укладався, у таких сторін по справі не виникло будь-яких прав та обов'язків стосовно один одного, отже відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача з ОСОБА_2 заборгованості за вищевказаним Кредитним договором № DNKPAN09981752 від 25.09.2008 року заборгованості у розмірі 138 489 (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп.

Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема з відповідача -1 - ОСОБА_1 підлягає стягненню за Кредитно-заставним договором № DNKPAN09981752 від 25.09.2008 року заборгованість у загальному розмірі 138 489 (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп., яка складається із наступного: заборгованості за кредитом - 46 432 (сорок шість тисяч чотириста тридцять дві) грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 32 631 (тридцять дві тисячі шістсот тридцять одна) грн. 81 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 8 932 (вісім тисяч дев'ятсот тридцять дві) грн. 26 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 43 659 (сорок три тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 40 коп., а також штрафи відповідно до Кредитного договору: 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 6 582 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. 81 коп. - штраф (процентна складова).

В задоволені решти позовних вимог, зокрема щодо стягнення вказаної заборгованості у солідарному порядку із ОСОБА_2 необхідно відмовити з огляду на їх недоведеність.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 89 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженки м. Ахтирка, Сумської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р /р 3111, , МФО 305299) заборгованість за Кредитним договором № DNKPAN09981752 від 25.09.2008 року у розмірі - 138 489 (сто тридцять вісім тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 09 коп., яка складається із наступного: заборгованості за кредитом - 46 432 (сорок шість тисяч чотириста тридцять дві) грн. 81 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 32 631 (тридцять дві тисячі шістсот тридцять одна) грн. 81 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 8 932 (вісім тисяч дев'ятсот тридцять дві) грн. 26 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 43 659 (сорок три тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 40 коп., а також штрафи відповідно до Кредитного договору: 250 (двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 6 582 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят дві) грн. 81 коп. - штраф (процентна складова).

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженки м. Ахтирка, Сумської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, р /р 3111, , МФО 305299) судовий збір у розмірі - 1 384 (одна тисяча триста вісімдесят чотири) грн. 89 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Мовчан Д.В.