Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Цюри Т.В., Кравця Ю.І.,

секретаря Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, пені у звязку із простроченням їх сплати та грошової інфляції своєчасно не сплачених коштів, -

встановила:

16.07.2012 року ОСОБА_4А.М. звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 10823 грн. 66 коп., які не були сплачені відповідачем на її користь за виконавчим листом №2-8678/2005; пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 82371 грн. 08 коп. за період часу з 01.12.2005 року по 17.07.2012 року, та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною віку 23 роки, посилаючись на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини без поважних причин.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.10.2012 року позовні вимоги ОСОБА_4А.М. про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною віку 23 років - виділені в окреме цивільне провадження.

20.10.2015 року ОСОБА_4А.М. збільшила заявлені позовні вимоги, та просила стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 82371 грн. 08 коп. за період часу з 01.12.2005 року по 17.07.2012 року, та пеню у розмірі 115588 грн. 45 коп., яка утворилася за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року, а також грошову інфляцію своєчасно не сплачених коштів за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року у розмірі 8268 грн. 67 коп. посилаючись на те, що пройшов значний час після заявлених вимог 16.07.2012 року, але заборгованість за аліментами не сплачена, і відповідач продовжує не виконувати судове рішення та не сплачує аліменти на утримання дитини.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що доходи у відповідача нерегулярні, заробітну плату йому виплачували із затримками. Крім того, він (ОСОБА_2М.) часто хворіє, а тому не має можливості сплачувати своєчасно аліменти на утримання сина.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.10.2015 року позовні вимоги ОСОБА_6А.М. задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 82371 грн. 08 коп., яка утворилася у період часу з 01.12.2005 року по 17.07.2012 року; пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 57744 грн. 22 коп., яка утворилася за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.5015 року; грошову інфляцію своєчасно не сплачених коштів у розмірі 4134 грн. 33 коп., яка утворилася за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року та судові витрати у розмірі 214 грн. 60 коп.. Суд зменшив розмір пені за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року на суму 58044 грн. 23 коп. врахувавши скрутний майновий стан платника аліментів та стан його здоровя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 57744 грн. 22 коп., яка утворилася за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року; грошової інфляції своєчасно не сплачених коштів у розмірі 4134 грн. 33 коп., яка утворилася за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити. Рішення суду, в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 82371 грн. 08 коп., яка утворилася у період часу з 01.12.2005 року по 17.07.2012 року змінити, зменшивши її розмір, посилаючись на те, що доходи у апелянта нерегулярні, заробітну плату йому виплачували із затримками. Крім того, він часто хворіє, а тому не має можливості регулярно сплачувати аліменти на утримання сина.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6А.М. та стягуючи з ОСОБА_2 пеню у розмірі 82371 грн. 08 коп. за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період часу з 01.12.2005 року по 17.07.2012 року суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем у встановленому законом порядку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6А.М. та стягуючи з ОСОБА_2 грошову інфляцію своєчасно не сплачених коштів у розмірі 4134 грн. 33 коп., яка утворилася за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем у встановленому законом порядку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6А.М. та стягуючи з ОСОБА_2 пеню у розмірі 57744 грн. 22 коп., яка утворилася за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем у встановленому законом порядку. При цьому суд першої інстанції зменшив розмір пені за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року на суму 58044 грн. 23 коп. врахувавши скрутний майновий стан платника аліментів та стан його здоровя.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за вказані періоди часу, так як ці вимоги ґрунтуються на законі і доведені позивачем наданими доказами. Разом із тим колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення грошової інфляції своєчасно не сплачених аліментів, так як ці вимоги не ґрунтуються на законі.

Згідно ч.1ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів ч.2ст.196 ЦПК України.

Приписами ст.10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2005 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4А.М. стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

21.10.2005 року рішення суду набрало чинності, і ОСОБА_4А.М. звернулася із заявою до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

З наданої відповідачем копії трудової книжки видно, що в період часу з жовтня 2005 року по 11.12.2014 року ОСОБА_2 офіційно був працевлаштований, та працював на різних посадах на підприємствах м. Одеси. Як пояснив суду представник відповідача, ОСОБА_2 не ставив до відома державного виконавця про місця своєї роботи, тому виконавчий лист за місцем роботи відповідача не надсилався. Доказів того, що виконавчий лист надсилався за місцем роботи відповідача та не виконувався з поважних причин відповідачем та його представником до суду не надано.

Крім того, ОСОБА_2 має хронічне захворювання і знаходиться на диспансерному обліку у лікаря дерматолога за місцем проживання.

Тому з урахуванням встановлених обставин та вказаних вище норм матеріального права суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги ОСОБА_4А.М. в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, та правомірно зменшив розмір цієї пені з урахуванням майнового стану та стану здоровя платника аліментів. Рішення суду в цій частині відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дитини та не надавав відомостей державному виконавцю про місце своєї роботи, державним виконавцем Цюрупою Ю.І. була нарахована заборгованість за аліментами, яка виникла за період часу з 18.08.2005 року по 20.06.2012 року у розмірі 10823 грн. 66 коп..

ОСОБА_2 погодився із розміром встановленої заборгованості за аліментами та не оскаржив цей розрахунок у встановленому законом порядку. Тому, стягуючи пеню, суд першої інстанції виходив саме із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який був виконаний державним виконавцем.

Позивачем у суді апеляційної інстанції для огляду була надана банківська квитанція №183 від 19.06.2015 року, якою підтверджений факт сплати відповідачем заборгованості зі сплати аліментів однією грошовою сумою у 10823 грн. 66 коп.. Отже, заборгованість зі сплати аліментів, яка була встановлена державним виконавцем, виконана відповідачем через три роки.

Представник відповідача також визнав цей факт.

Таким чином, починаючи з часу несплати аліментів у позивача виникло право вимагати від відповідача сплатити неустойку (пеню) за прострочку сплати аліментів щомісячно.

Відповідач та його представник визнали розрахунки нарахованої позивачем пені, не заперечували проти їх розмірів, але посилалися на те, що несплата аліментів була викликана поважними причинами тяжким майновим становищем платника аліментів. Суд першої інстанції врахував причини, на які посилався ОСОБА_2 та зменшив розмір аліментів на 58044 грн. 23 коп., які утворилися за період часу з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій в цій частині судового рішення, так як воно відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Разом із тим колегія суддів визнає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення грошової інфляції своєчасно не сплачених аліментів виходячи з такого:

Так, право на сплату грошової інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання передбачене ч.2ст.625 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Вказаною нормою права регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення судового рішення. При цьому ч.5ст.11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати із рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України до правовідносин, якими врегульовані аліментні зобовязання сторін.

Отже, судом першої інстанції неправомірно були застосовані норми права, якими врегульовані правовідносини з виплати грошової інфляції своєчасно не сплачених грошових коштів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів визнає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової інфляції своєчасно не повернутих коштів підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині вимог нового рішення про відмову у їх задоволенні, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо скрутного майнового стану платника аліментів та стану його здоров'я, оскільки ці доводи прийняті судом до уваги та зменшений розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції судом встановлена обізнаність представника відповідача з правом відповідача на надання заяви про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог. Але, як пояснив суду представник відповідача, ОСОБА_2 не бажав робити такої заяви до суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1,4ч.1ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2015 року в частині стягнення втрат від інфляції за період з 17.07.2012 року по 18.06.2015 року у розмірі 4134 грн. 33 коп. скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення грошової інфляції у розмірі 8268 грн. 67 коп. своєчасно не сплачених аліментів за виконавчим листом №2-8678/2005, виданим Малиновським районним судом м. Одеси 20 червня 2005 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_7

ОСОБА_8