У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал», про відшкодування майнової і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участі автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, під управлінням відповідача, та належного йому автомобіля марки «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача. Відповідно до звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу позивача від 03 червня 2014 року № 78/14, складеного суб'єктом оціночної діяльності товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція «Експертиза та оцінка» вартість відновлювального ремонту складає 312 204 грн 68 коп. Вартість проведення оцінки - 1 000 грн. Крім того, позивач зазначав, що внаслідок пошкодження автомобіля йому завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, порушенні його звичних життєвих зв'язків, втраті можливості користуватися автомобілем, виникнення необхідності проведення ремонту, а також відсутності добровільного відшкодування шкоди зі сторони її заподіювана. Посилаючись на викладене, а також на те, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал» виплатило йому страхове відшкодування за полісом АС/3224633 за вирахуванням франшизи у розмірі 49 000 грн, позивач просив стягнути на його користь з відповідача 263 204 грн 68 коп. майнової шкоди, 1000 грн на відшкодування витрат на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту, та 36 795 грн 32 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на рахунок відшкодування майнової шкоди 263 204 грн 68 коп. та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині стягнення майнової шкоди й направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Судові рішення в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди не оскаржуються, тому відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України в цій частині не переглядаються.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, виходячи із того, що ДТП сталася з вини ОСОБА_2, страхова компанія у якій застрахована цивільно-правова відповідальність останнього сплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, тому різниця між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди підлягає стягненню з винного у ДТП.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішень, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, спростовуються матеріалами справи, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та не знайшли свого підтвердження.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Оскільки зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал», про відшкодування майнової і моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова