Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2015 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно одержаних коштів, процентів, інфляційних витрат та моральної шкоди,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно одержаних коштів, процентів, інфляційних витрат та моральної шкоди.

Даний позов позивачка мотивувала тим, що 03 квітня 2014 року вона мала укласти із ОСОБА_5 договір купівлі-продажу однокімнатної квартири №11, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Іллічівськ, вул.Данченка, буд.2, загальною площею 31,2 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.04.2014р. №20144677.

На виконання договору купівлі-продажу позивач, за згодою відповідачки провела експертну оцінку вищевказаної квартири.

Однак, після того, як позивач через банківську установу перерахувала гроші відповідачу, остання стала ухилятись від нотаріального посвідчення купівлі-продажу квартири.

У звязку з цим позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому ставила питання:

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 600 082 грн., які складаються із суми безпідставно отриманих коштів у розмірі 346 000 грн.; 3 % річних - 12 228 грн.; індексу інфляції у розмірі 241 854 грн. та судовий збір у розмірі 3 836,7 грн.;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 7000 грн. та судові витрати.

Крім того, разом із позовом позивач заявила клопотання про накладення арешту на однокімнатну квартиру №11, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Іллічівськ, вул.Данченка, буд.2, загальною площею 31,2 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2015 року зазначене клопотання позивача було задоволено та було накладено арешт на вказану квартиру.

Однак, на вказану ухвалу надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_4, яка не є особою, що бере участь у справі, однак, у відносно якої суд вирішив питання про права та обовязки. В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду, посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Крім того, в суді апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, яка перебуває на розгляді Ілічівського міського суду Одеської області, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Тобто, визначальним в даному випадку є те, що арешт може бути накладено лише на майно, яке належить відповідачеві.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, згідно договору довічного утримання, укладеного 07 жовтня 2015 року між відповідачем ОСОБА_5 і заявником апеляційної скарги ОСОБА_4, квартира №11, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Іллічівськ, вул.Данченка, буд.2, загальною площею 31,2 кв.м., перейшла у власність ОСОБА_4, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 45256174 (а.с.33-35).

Таким чином, на час постановлення оскаржуваної ухвали 05 листопада 2015 року, вищевказана квартира вже не належала відповідачу ОСОБА_5, а належала заявнику апеляційної скарги ОСОБА_4

З огляду на викладене, суд вирішив питання про права та обовязки особи, яка не приймала участі у справі ОСОБА_4, у власність якої перейшла вищевказана квартира.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в прядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З підстав викладеного, та обставина, що на розгляді Ілічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним, не є підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки оскаржуваною ухвалою накладено арешт на квартиру, яка не належить відповідачу у справі ОСОБА_5

Таким чином, розгляд даної справи є можливим до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 і ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним.

Керуючись ст.ст. 201, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі відмовити, як заявленого безпідставно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2