Справа № 357/1869/15 Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 22-ц/780/4187/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 23 03.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Таргоній Д.О.

при секретарі Нагорній Г.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" про зобов"язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Київобленерго", обґрунтовуючи тим, що він проживає за адресою АДРЕСА_2 та являється власником вказаної квартири, а тому є споживачем житлово-комунальних послуг (електричною енергією), які надає ПАТ «Київобленерго». Послуги надаються згідно з договором про користування електричною енергією № 558072 від 27.04.2000 р., укладений з його тіткою ОСОБА_3, яка тепер за цією адресою не проживає. Станом на 26.02.2015 року заборгованість по вказаній квартирі перед відповідачем відсутня.

Зазначав, що безпосередньо між ним як споживачем та відповідачем договорів про користування електричною енергією не укладено. Представники відповідача не звертались до нього з пропозицією його укладання, розірвання існуючого договору. На його адресу почали надходити рахунку на сплату за користування електричною енергією. Показники його лічильника електричної енергії в квитанціях значно завищені ніж фактично, як і суми, що підлягають до сплати. Оскільки існуючий договір за змістом, на його думку, обмежує його права як споживача, в т.ч. у вирішенні питання перерахунку сплати за використану електричну енергію в разі помилкового нарахування, він вирішив це виправити та письмово звернувся до начальника БЦРП ПАТ «Київобленерго» з проханням надати йому для ознайомлення, погодження й підписання два екземпляри договору про користування електричною енергією в новій версії.

15.12.2014 року відповідачем надано йому два екземпляри договору, таким чином підтвердивши свої повноваження з постачання йому електричної енергії, як кінцевому споживачу послуг. Ознайомившись з наданим відповідачем договором про користування електричною енергією, дійшов висновку, що договір не відповідає типовому, затвердженому ПКЕЕН, суперечить ПКЕЕН, Законам України «Про житлово-комунальні послуги», «Про електроенергетику», «Про захист прав споживачів», а тому він не підписав запропонований відповідачем договір, і 17.12.2014 року направив письмову заяву відповідачеві з проханням прийняти до уваги та внести в договір його правки та доповнення. 12.01.2015 року йому були надані письмові пояснення щодо його вимог стосовно договору. Більшість його коректувань та доповнень відхилено без пояснень. Нового варіанту договору надано не було.

19.01.2015 року він в письмовій заяві повторно запропонував свої коректування договору. 24.01.2015 року на його адресу надійшов лист відповідача де БЦРП ПАТ «Київобленерго» не може погодитись на запропоновані ним зміни до розробленого енергопостачальником проекту договору. Останній абзац листа зазначає через 30 днів припинити йому постачання електричної енергії, але в разі звернення до суду для врегулювання розбіжностей, які виникли при укладанні договору та наданні доказів такого звернення, енергопостачання припинятися не буде. Вважає, що для припинення постачання електричної енергії в АДРЕСА_1 у відповідача немає законних підстав. Підписання нового договору не відбулось в зв'язку з неузгодженими розбіжностями щодо змісту та умов договору.

Позивач просив зобов'язати відповідача укласти договір про користування електричною енергію по формі та змісту в його редакції; стягнути з відповідача на його користь витрати на послуги КДППЗ «Укрпошта» по відправленню позовної заяви до суду в розмірі 7,70 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року позов задоволено частково. Зобов»язано Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» укласти з ОСОБА_2 договір про користування електричною енергією, виклавши раніше запропонований до підписання договір про користування електричною енергією у наступній редакції: пункт 3: «Номінальна напруга в мережі 220 В, частота струму 50 Гц. Показники якості та граничні відхилення параметрів електричної енергії у мережі згідно ГОСТ 13109-97 та ін. державними стандартами»; абзац 8 пункту 12: «Здійснювати за власний рахунок непланові зміну, винос, обслуговування, ремонт, технічну перевірку та позачергову повірку засобів обліку з письмовим попередженням споживача за 3 дні до здійснення вказаних дій», абзац 10 пункту 20: «недопуск представників Держенергонагляду після пред'явлення ними службових посвідчень до квартири для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки Споживача, згідно з чинним законодавством України»; абзац 11 пункту 20: «за шкоду, заподіяну Енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з чинним законодавством України»; виключити з договору про користування електричної енергії: абзац 3 пункту12 - «На стягнення пені за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії згідно із законодавством»; абзац ч. 1 пункту 16 - «У разі неотримання рахунку, який виставляється Енергопостачальником, споживач самостійно здійснює оплату в банківських установах»; абзац 2 пункту 18 - «Заборгованість споживача на «___» ________20__р. становить ___ грн.». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ "Київобленерго" просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

По справі встановлено, що відповідач є енергопостачальною організацією на території Київської області.

Позивач, який проживає у АДРЕСА_2 є споживачем електричної енергії. На даний час позивач отримує послуги та користується електричною енергією без укладеного між ним та енергопостачальником договору про користування електричною енергією.

Договір, наданий енергопостачальником для підписання споживачем, останнім не підписано, оскільки з окремими положеннями договору він не погоджується та наполягає на укладенні договору в запропонованій ним редакції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що споживач електричної енергії має право вимагати чіткого визначення за що саме він може нести відповідальність перед енергопостачальником, а тому дійшов висновку, що запропонована позивачем редакція договору буде забезпечувати захист прав позивача, як споживача електричної енергії.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст..626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Частиною 3 ст. 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов»язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК україни передбачено, що відповідно до ст..6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживача.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст..630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Згідно Правил користування енергією для населення, затверджених Постановою КМ України №1357 ( в редакції Постанови КМ України №1408 від 26.12.2011 року) споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки (п.3 Правил).

Як видно з матеріалів справи, листом національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №6925/11/17-09 від 20.10.2009 року погоджено підготовлений відповідачем проект Договору про користуванння електричною енергією.

Задовольняючи частково позов позивача, суд зазначені вимоги закону залишив поза увагою.

Крім того, зобов'язуючи ПАТ «Київобленерго» укласти з ОСОБА_2 договір про користування електричною енергією в редакції, запропонованій споживачем, суд першої інстанції належним чином не з»ясував правовідносини, що виникли між сторонами та не перевірив, зокрема, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту вимогам закону.

За положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед способів захисту, передбачених ст.16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) , колегія вважає, що в разі невизнання споживачем права виробника (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії, а не шляхом зобов'язання особи укласти такий договір у відповідній редакції.

З огляду на викладене, колегія вважає, що позивачем обрано спосіб захисту прав, не передбачений ст.16 ЦК України (про зобов'язання особи укласти договір), а суд проігнорував дану обставину, що призвело до ухвалення рішення суду, яке не відповідає вимогам закону.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київобленерго" - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: