Справа № 136/1605/15-ц Провадження № 22-ц/772/3553/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б. , Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила :

31 серпня 2015 року ПАТ КБ «Правекс-банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 21 квітня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 5009-029/08Р, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 48 813,00 гривень зі сплатою 15,49% річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. З метою забезпечення даного зобов'язання, 21 квітня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 5009-029/08Р, згідно з яким поручитель зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником.

ОСОБА_2 неналежним чином виконувала свої зобов'язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків, а тому станом на 17.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 129 983, 50 грн., що складається із: 40 158,79 грн. - заборгованість за кредитом; 25 715, 47 грн. - заборгованість за процентами; 40 056, 55 грн. - неустойка (пеня) за кредитом; 24 052, 69 грн. - неустойка (пеня) за процентами, які у добровільному порядку не погашає.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 129 983,50 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 299, 84 грн.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Правекс-банк» заборгованість за кредитним договором №5009-029/08Р від 21 квітня 2008 року в розмірі 46 797,28 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 467,94 грн., а всього 47 265,22 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-банк» просить рішення суду першої інстанції змінити збільшивши розмір заборгованості , що підлягає стягненню з відповідачів з 46 797, 28 грн. до 129 983, 50 грн. та витрат у вигляді судового збору з 467, 94 грн. до 1299, 84 грн. , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача ПАТ КБ «Правекс-банк» - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився , подав до суду заяву про те, що не зможе бути присутнім в судовому засіданні в звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, виходячи з чого суд ухвалив проводити розгляд апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами було порушено зобовязання за кредитним договором, а тому сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача, при цьому застосував строк позовної давності три роки до вимог про стягнення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами, визначивши загальну суму заборгованості в розмірі 46 797,28 грн.

З таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися неможливо.

По справі встановлено, що 21 квітня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 5009-029/08Р, за умовами якого банк передав позичальнику грошові кошти в сумі 48 813,00 грн. для оплати вартості автомобіля, що купується за Договором купівлі продажу №002178 від 15.04.2008 року та оплати страхових платежів згідно з договором страхування автомобіля.

Відповідно до п.1.2. Договору кредит надається у строк з 21.04.2008 року до 21.04.2015 року зі сплатою 15,49% річних.

Згідно з п.п. 4.4, 4.5 кредитного договору позичальник зобов'язався погашати кредитну заборгованість шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 582 грн. щомісячно до 10 числа наступного місяця та сплачувати відсотки за користування кредитом за час фактичного користування грошима також у строк до 10 числа наступного місяця за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору, що зазначено в пункті 1.2. договору.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за договором ( відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/або сплати відсотків і/або повернення кредиту не у повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 3(три) відсотки річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2. даного Договору. У випадку наступного невиконання Позичальником своїх зобовязань за Договором, розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного Договору. Новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який Позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав або виконав не у повному обсязі.

Пунктом 10.1 кредитного договору визначено, що за порушення терміну погашення заборгованості за кредитом або внесенням відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 21 квітня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 5009-029/08Р, відповідно до якого поручитель зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником.

Пунктом 1.1 договору поруки визначено, що поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальником за Кредитним договором.

Банком виконано обовязок по наданню кредитних коштів, що підтверджується заявою на видачу готівки від 21 квітня 2008 року на суму 48 813 грн.

ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 17 червня 2015 року виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком, наданого позивачем, з урахуванням змін відсоткової ставки річних (21.04.2008 року 15,49%; 11.06.2008 року 18,49%; 11.11.2008 року 21,49%; 01.02.2010 року 20,00%) становить 129 983, 50 грн., з них 40 158,79 грн. - заборгованість за кредитом; 25 715, 47 грн. - заборгованість за процентами; 40 056, 55грн. - неустойка (пеня) за кредитом; 24 052, 69 грн. - неустойка (пеня) за процентами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтями 1048, 1049 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичались, на його банківський рахунок.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, закінчення строку дії договору, за наявності порушення позичальником зобовязання щодо сплати кредитних платежів, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, який згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені договором, тобто до 10 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 582 грн.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Тобто у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

28 жовтня 2015 року відповідачі подали заяву про застосування строків позовної давності тривалістю у три роки, що передує даті звернення позивача до суду до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та до вимог про стягнення за процентами, також тривалістю в один рік, що передує даті звернення позивача до суду за вимогами про стягнення неустойки (пені) за кредитом та до вимог про стягнення неустойки (пені) за процентами.

Ураховуючи те, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення із відповідача заборгованості за кредитом за період з 11 квітня 2008 року та станом на 17 червня 2015 року, предявивши позов до суду 31 серпня 2015 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення кредитної заборгованості за період з 11 квітня 2008 року по 01 вересня 2012 року у звязку зі спливом строку позовної давності.

З наведених вище підстав колегією суддів не приймаються до уваги посилання в апеляційній скарзі на платіж від 06 лютого 2014 року, на підставі якого суд першої інстанції повинен був застосувати норми ст. 264 ЦК України щодо переривання строку позовної давності до платежів, які мали бути вчинені до 01 вересня 2012 року, оскільки строк позовної давності щодо кожного чергового платежу обчислюється окремо.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про стягнення в межах трирічного строку позовної давності, починаючи з 01 вересня 2012 року по 17 червня 2015 року кредитної заборгованості в розмірі 22 186,68 грн. та заборгованості з процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14 241,56 грн. є правильними та обгрунтованими.

Проте, визначаючи розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 6409,60грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 3959,44 грн. суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, згідно яких стягнення неустойки (пері, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця) , з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Про це було зазначено у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13.

Враховуючи звернення позивача до суду 31 серпня 2015 року, неустойка (пеня) повинна бути обрахована за період 12 місяців перед зверненням до суду, починаючи з 31 серпня 2014 року.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, заявлених позивачем вимог та наданого розрахунку заборгованості, розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту з 31 серпня 2014 року по 17 червня 2015 року становить 12049,51 грн. та розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків 7377,01 грн.

За таких обставин, судом першої інстанції в частині визначення розміру неустойки (пені) порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення , а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Згідно ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної та відхиленої суми позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 558, 93 грн., тобто по 279,47 грн. з кожного відповідно.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2015 року в частині стягнення неустойки (пені), загальної суми заборгованості та судового збору змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» заборгованість за кредитним договором №5009-029/08Р від 21 квітня 2008 року в розмірі 55 854,76 грн., з яких 12049, 51 грн. неустойка (пеня) за кредитом; 7377,01 грн. неустойка (пеня) за процентами.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-банк» по 279,47 грн. з кожного відповідно.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом вірно: