Справа № 2-737/09
Провадження № 22-ц/779/2558/2015
Головуючий у 1 інстанції Витвицький В.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Пнівчук О.В.,Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння та господарські споруди, що знаходяться за адресою вул. Довга, 24 с.Сваричів Рожнятівського району, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рожнятівського районного суду від 19 листопада 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 07.09.2004 року померла його мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок по вул.Довга, 24 в с.Сваричів Рожнятівського району. У березні 1995 року спадкодавець склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла синові ОСОБА_2 З метою оформлення спадкових прав позивач звернувся до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документа на будинковолодіння.

Посилаючись на положення ст.ст.392,1261 ЦК України ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння та господарські споруди, що знаходяться за адресою вул. Довга, 24 с.Сваричів Рожнятівського району.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 19 листопада 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове будинковолодіння житловий будинок площею 47,8 м.кв.; вартістю 13 458 грн.; огорожу площею 15,5 кв.м., вартістю 305 грн. та колодязь вартістю 627 грн. загальною інвентаризаційною вартістю 14 390 грн., що знаходяться в с.Сварчів вул.Довга,24 Рожнятівського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_4 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказав, що на момент смерті ОСОБА_5 житловий будинок в с.Сварчів по вул.Довга, 24 належав покійній лише частково, а саме 1/2 частини. Власником іншої 1/2 частини була мати апелянта ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.03.1993 року.

Знаючи про це, позивач ОСОБА_2 не залучив ОСОБА_6 до участі у справі.

Після смерті ОСОБА_6 апелянт звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням Рожнятівського районного суду від 01.09.2015 року за ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 частину домоволодіння по вул. Довга,24 в с.Сваричів Рожнятівського району.

З цим рішенням ОСОБА_4 звернувся в Реєстраційну службу Рожнятівського управління юстиції. Однак рішенням від 08.10.2015 року апелянту було відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки на вищевказаний будинок вже зареєстровано право власності на ОСОБА_2 на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 19.11.2009 року.

Апелянт також зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зіслався на довідку Сваричівської сільської ради від 02.07.2007 року №960, згідно якої за покійною ОСОБА_5 зареєстрований цілий житловий будинок по вул. Довга,24 в с.Сваричів. Однак апелянт вважає, що ця довідка помилкова, оскільки коли він звертався до суду з позовом у 2015 році Сваричівська сільська рада видала довідку від 01.04.2015 року №530 про те, що 1/2 частина спірного домоволодіння згідно по господарської книги належала матері апелянта ОСОБА_6

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 вважає, що оскаржуване рішення порушує його права як співвласника будинковолодіння по вул.Довгій,24 в с.Сваричів, у звязку з чим, апелянт просив змінити рішення суду, а саме визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив скаргу задоволити.

Позивач та його представник вимоги апеляційної скарги не визнали, в задоволенні апеляційної скарги просили відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5, яка померла 07.09.2004 року (а.с.16,18).

03.03.1995 року ОСОБА_5 було складено заповіт, згідно якого все своє майно покійна заповідала синові ОСОБА_2 (а.с.17).

16.08.2008 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу засвідчено заяву відповідача ОСОБА_3 (дочки ОСОБА_5В.), якою остання ствердила, що на спадщину за законом вона не претендує (а.с.7).

Згідно листа Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори від 27.06.2007 року №458 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на домоволодіння по вул.Довга,24 у с.Сваричів, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на домоволодіння, а також рекомендовано звернутись до суду (а.с.6).

За даними довідки Сваричівської сільської ради від 02.07.2007 року №960 померлій ОСОБА_7 згідно «окремого списку домоволодінь» належав на праві особистої власності житловий будинок по вул. Довга,24, який розташований на власній присадибній ділянці 900 кв.м. Будинок деревяний, покритий шифером. До дня смерті і після смерті ОСОБА_5 у будинку проживають:син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_8, онука ОСОБА_9, онука ОСОБА_10, правнук ОСОБА_11, правнук ОСОБА_12Р (а.с.20).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та визнаючи за останнім право власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки Сваричівської сільської ради від 02.07.2007 року №960 спірне будинковолодіння належало спадкодавцеві в цілому. Позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину як єдиний спадкоємець за заповітом, а його сестра ОСОБА_3 від спадщини відмовилася. Відтак згідно ст.392 ЦК України ОСОБА_2 має право на вищевказане спадкове майно.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 12681270 ЦК.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р.).

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 звернувся до суду, визначивши відповідачем свою сестру ОСОБА_3

Однак, згідно нотаріально засвідченої заяви від 16.04.2008 року №1051 ОСОБА_3 не заперечує щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на імя її брата ОСОБА_2 після смерті їх матері ОСОБА_5 (а.с.7).

Отже, ОСОБА_3 не є належним відповідачем у даному спорі в розумінні ст.392 ЦК України.

Також матеріалами справи встановлено, що спірним майном (обєктом спадкування) є все домоволодіння по вул.Довга,24 у с.Сваричів, на яке позивач ОСОБА_2 претендує як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_5 та просив визнати за ним право власності на це майно в цілому.

Проте, із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.1993 року вбачається, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 (07.09.2004р.) власником 1/2 частини спірного житлового деревяного будинку, жилою площею 15 кв.м., що знаходиться в с.Сваричів Рожнятівського району, була сестра покійної ОСОБА_6 (а.с.57). Відтак вирішення спору щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на все домоволодіння стосувалося права ОСОБА_6

Відповідно до ст.33 ЦПК України, у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

ОСОБА_6 померла 30.12.2013 року (а.с.58, зворот), проте на момент розгляду справи (19.10.2009р.-19.11.2009р.) в порушення вимог матеріального та процесуального права остання до участі у справі в порядку ст. 33 ЦПК України судом першої інстанції не залучалась.

В подальшому рішенням Рожнятівського районного суду від 01.09.2015 року (яке набрало законної сили 10.09.2015 року) за апелянтом ОСОБА_4 (сином покійної ОСОБА_6В.) визнано право власності на 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться по вул.Довга,24 в с.Сваричів Рожнятівського району (а.с.58).

Отже, апелянт ОСОБА_4 є правонаступником ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що за таких обставин оскаржуване рішення порушує права апелянта ОСОБА_4

Зважаючи на те, що на стадії апеляційного провадження, колегія суддів не наділена повноваженнями щодо залучення ОСОБА_4 до участі в справі, як і скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд, то відповідно до положень ст. 303 ЦПК України щодо перевірки апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що постановлене рішення не може залишатися в силі та підлягає до скасування з ухваленням нового рішення

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 19 листопада 2009 року скасувати, в позові ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на будинковолодіння та господарські споруди, що знаходяться за адресою вул. Довга, 24 с.Сваричів Рожнятівського району відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_13