Справа № 388/269/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.10.2015

Долинський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого-судді Бойка П.М.

при секретарі Марченко О.І.

з участю адвокатів Ковальова Ю.В.,

Прилуцького М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Долинській справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним через його безгрошовість,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи вимоги тим, що 30.03.2012 року відповідач взяв в нього в борг 135 000 грн., на день позики згідно курсу Національного Банку України складає 16 875 доларів США і брав на себе зобов»язання повернути йому отриману позику на першу вимогу із розрахунку згідно курсу Національного Банку України на день повернення позики. Гроші відповідач позичав для придбання житла.

На протязі листопада-грудня 2014 року він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому борг, але до теперішнього часу відповідач борг не повернув, на його прохання про добровільне повернення боргу не відповідає і не реагує, повернути борг відмовляється. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

ОСОБА_3 та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, зустрічний позов не визнали, суду пояснили, що 30.03.2012 року між сторонами був укладений договір позики. Вказаним договором передбачено, що відповідач ОСОБА_4 зобов»язується повернути позивачу отриману позику на першу вимогу із розрахунку згідно курсу НБУ на день повернення позики. Однак, відповідач відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов»язання, передбачені вказаним договором і до теперішнього часу не виконав свій обов»язок, порушивши строки повернення суми коштів, не надав жодної відповіді на заявлену вимогу. Вважають, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Просять суд, задовільнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову, відмовити.

Позивач ОСОБА_3 уточнив, що угода укладалася в приміщенні офісу адвоката ОСОБА_5 в м.Мала Виска Кіровоградської області куди він звернувся для оформлення угоди. ОСОБА_4 власноручно підписав текст угоди, отримав зазначені кошти, а в подальшому відмовився відшкодовувати. Він передав кошти, оскільки знав особисто батька відповідача.

Відповідач та його представники позовні вимоги не визнали, зустрічний позов підтримали повністю. ОСОБА_4 суду пояснив, що 30.03.2012 року ОСОБА_3 запропонував йому продати належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6,3647 га, розташованої на території Плетеноташлицької сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області шляхом здійснення удаваного правочину купівлі-продажу земельної ділянки у формі надання ОСОБА_3 оплати у вигляді грошової позики та одержання взамін від нього за це оригіналу державного акту на вищевказану земельну ділянку з метою подальшого переоформлення права власності на його ім»я після майбутньої появи на те законодавчих підстав. Після одержання його згоди, ОСОБА_3 надав йому на підпис договір позики від 30.03.2012 року, який він власноручно підписав та зазначив суму. ОСОБА_3 пообіцяв здійснити оплату договору позики в повному розмірі наступного календарного дня шляхом зарахування на його банківську картку всієї суми позики в передбаченому договором розмірі. Наполягає на тому, що до цього часу жодного зарахування коштів на виконання вищевказаного договору позики відповідачем не здійснено. Просив суд, задовільнити зустрічний позов, в задоволенні позовних вимог, відмовити. Уточнив, що домовленість відбулася в селищі Новому біля Кіровограда з участю ОСОБА_3 та його дружини. Інших осіб не було. Він їздив на зустріч зі своїм знайомим.

В подальшому, відповідач ОСОБА_4 відмовився від показань щодо вчинення особистого підпису договору позики та від участі у проведенні почеркознавчої експертизи на підтвердження зазначених обставин.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він як адвокат, за зверненням ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_4 виготовив текст та посвідчив угоду позики між ними, згідно якої ОСОБА_3 передав кошти останньому. ОСОБА_4 особисто зазначив суму отриманих коштів та здійснив підпис. Гроші передавалися в його присутності.

Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що в 2012 році на власному автомобілі возив до м.Кіровограда та селища Нового ОСОБА_4 Про шлях ОСОБА_4 дізнався по телефону. При розмові він присутнім не був, грошей у ОСОБА_4 не бачив.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила факт поїздки ОСОБА_4 до м.Кіровограда в 2012 році, а свідок ОСОБА_8 охарактеризувала його з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_4 мав намір придбати у неї хату в 2012 році.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та відмови в задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Із договору позики від 30.03.2012 року, вих..№ 017/12 вбачається, що ОСОБА_4 отримав в борг у ОСОБА_3 гроші в сумі 135 000 грн (а.с.4).

Суд вважає встановленим факт підписання тексту договору особисто ОСОБА_4 з урахуванням показань свідка ОСОБА_5 та за обставин зазначених в позовній заяві.

Суду не надано доказів відповідачем про наявність причин чи обставин, які спонукали його підписати текст договору позики від 30.03.2012 року без його добровільного волевиявлення.

В той же час, позивачем ставиться вимога про стягнення 431 292 грн., що еквівалентно сумі 16 875 грн. доларів США.

Згідно тексту договору позики від 30.03.2012 року ОСОБА_4 отримав фактично 135 000 грн., які повинен повернути. Інших підстав для збільшення суми боргу в договорі не зазначено. Тому заявлену в позові суму боргу слід зменшити.

Вимоги за зустрічним позовом не знайшли свого підтвердження, тому в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі в розмірі відповідно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 135 000 (сто тридцять п»ять тисяч) грн. та судові витрати в розмірі 1350 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним через його безгрошовість, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя Долинського районного суду П. М. Бойко