справа № 691/1138/15-ц
провадження № 2/691/519/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О. М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю:

позивачки ОСОБА_2

представника позивача адвоката ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача адвоката ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на те, що 21 серпня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4. 28 лютого 2003 року народився син ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-СР №127554. 20 грудня 2005 року шлюб між ними розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу видане відділом реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області Серії І-СР №009550. Після розірвання шлюбу примирилися та продовжили проживати однією сім»єю і вести спільне господарство. 12 травня 2015 року народилась донька ОСОБА_7, народження якої зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-СР №167507.Не зважаючи на те, що на даний час з відповідачем проживають в одному будинку, будь-яких коштів на утримання неповнолітніх дітей він не надає. Дітей виховує та утримує самостійно, що підтверджується довідкою Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 02 жовтня 2015 року №2077. Відповідач офіційно працевлаштований і працює, разом з тим де він працює і які отримує доходи на даний час їй не відомо, але, вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Звернулася до суду за захистом прав дітей щодо отримання аліментів на їх утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги збільшили, просили стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та стягнути судові витрати на правову допомогу.

Відповідач та його представник позов визнали частково, мотивуючи відсутністю можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі та визначити сплату аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., рекомендуючи стороні звернутися до органів соціального захисту за призначенням дітям відповідно до законодавства державної допомоги в розмірі між визначеним розміром аліментів і 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, відмовивши у стягненні витрат на правову допомогу.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають в обов'язку матері, батька утримувати дітей.

Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії 1-СР №009550 шлюб між сторонами розірваний (а.с.7). Відповідно до свідоцтв про народження Серії 1-СР №127554 і Серії І-СР №206169, позивачка і відповідач є батьками малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,8). Згідно довідки Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 02 жовтня 2015 року №2077 малолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають біля позивачки та перебувають на її утриманні (а.с.9). Відповідач ОСОБА_4 згідно до копії трудової книжки та довідок про доходи працює на посаді охоронця ТОВ «Трансджейнт 8» м.Київ з 24.11.2014 року по даний час, форма працевлаштування основна (а.с.31-35).

Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні малолітніх дітей про їх стан здоров»я, їх дитячий вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно та у відношенні відповідача, а саме, що він працюючий, не має інших утриманців, фізично здоровий, і приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, як такого, що має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку, як то визначено ст.183 СК України.Таке рішення суду є обґрунтованим наданими відповідачем доказами про те, що його дохід є саме регулярним та не мінливим, як передбачає ст.184 СК України.

Позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд, знаходить мотивованими у відповідності до ст.84,88 ЦПК України.

Позов підтверджується: копією паспорта ОСОБА_2, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, копією свідоцтва про народження ОСОБА_7, довідкою Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 02 жовтня 2015 року №2077, копіями довідок про доходи ОСОБА_4, копією трудової книжки ОСОБА_4.

На підставі вищенаведеного, та керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, ст.ст. 5, 10, 30, 60, 212, 213, 215, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання дітей - сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 08 жовтня 2015 року.

Рішення підлягає до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, витрати на правову допомогу в сумі 400 (чотириста) грн..

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Держави судовий збір в сумі 487 ( чотириста вісімдесят сім ) грн. 20 коп р/р 0011, , банк одержувача ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, Код 22030001 Державне казначейство в Городищенському районі Черкаської області.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_8