УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської І.М., Дьоміної О.О., Попович О.В., Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визначення судового збору, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом про визначення розміру судових витрат.

Зазначила, що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року було задоволено частково позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, про визнання дійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, про визнання права власності на земельну ділянку, встановлення постійного земельного сервітуту, стягнення судових витрат. Зазначене рішення вважає незаконним у зв'язку з тим, що незаконно застосовано закон, який не повинен був застосовуватися до даних правовідносин, а тому воно повинно бути скасовано, її позов задоволено.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року, відмовлено у відкритті провадження з тих підстав, що позивачка в позовній заяві оскаржує судове рішення з яким вона не погодилась.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 звернулася до суду з позовов до ОСОБА_8, в якому ставить питання про скасування судового рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, що не може бути предметом розгляду в позовному провадженні. Якщо сторона не погоджується з рішенням суду, вона має право, відповідно до ст. 292 ЦПК України оскаржити його в апеляційному, а не позовному, провадженні.

За таких обставин оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Попович О.О. Дьоміна С.П. Штелик