справа №489/5348/15-ц
номер провадження 2/489/2530/15
16 листопада 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
У позові вказано, що 26.05.2011 між сторонами у формі письмової заяви укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
У судове засідання позивач представника не направив. До суду надав письмову заява про розгляд справи за відсутності представника. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надала.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 26.05.2011 між сторонами у формі письмової заяви укладено договір № б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4200,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Надаючи згоду на отримання кредиту відповідач одночасно погодилася із умовами заяви, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір).
Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
З огляду на наведені норми цивільного права та встановлені обставини, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих грошових зобовязань.
Між тим, суд не в повній мірі погоджується із стягненням неустойки.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не відповідає статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 по справі № 6-2003цс15.
Як вбачається із розрахунку позивача та Умов і Правил надання банківських послуг покладення на відповідача відповідальності у вигляді двох штрафів за порушенням грошових зобовязань, що фактично є подвійною відповідальністю за одне і те саме порушення, а тому стягненню підлягає лише штраф (фіксована частина).
Крім того, стягнення штрафу (процентна складова), нарахування якого передбачено пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг в розмірі 5% від суми позову, повязано з фактом звернення з позовом до суду, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобовязання.
Так як вимоги банку задоволено частково (95,44 %), відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 232,49 грн.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 - 214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд - вирішив:
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (іден.номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у сумі 232,49 грн. (двісті тридцять дві гривні 49 коп.).
У іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В. Коваленко