УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Амеліна В.І., Остапчука Д.О.,Дербенцевої Т.П., Савченко В.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк», треті особи: ОСОБА_8, служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ніколенко ВіраМиколаївна, прокуратура Деснянського району м. Києва, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 01 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_8, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір іпотеки від 14 вересня 2014 року, за яким його дружина ОСОБА_8 передала в іпотеку Публічному акціонерному товариству «ПроКредитБанк» на забезпечення виконання своїх боргових зобов'язань за кредитним договором належну їм квартиру АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що на час укладення договору іпотеки у квартирі був зареєстрований та проживав їхній малолітній син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак договір укладено без отримання згоди органу опіки і піклування.

27 квітня 2015 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва позов задоволено.

01 липня 2015 року рішенням апеляційного суду м. Києва рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача - ОСОБА_10 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що передача в іпотеку квартири проведена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на той час в ній проживав та була зареєстрований малолітній ОСОБА_11, тому оспорюваний договір порушує його права та укладений без згоди органу опіки і піклування, що є підставою для визнання його недійсним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що малолітній син позивача та відповідачки не мав майнових прав на спірну квартиру, тому його права при укладенні договору іпотеки не були порушені і згода органу опіки та піклування чинним на той час законодавством не вимагалася, отже підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Рішення апеляційного суду є правильним та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 27 листопада 1993 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох синів - ОСОБА_12, 1995 року народження, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу 02 листопада 2001 року сторони придбали у власність квартиру АДРЕСА_2, у якій подружжя з дітьми було зареєстровано та проживало, малолітній син ОСОБА_11 у квартирі був зареєстрований з 16 вересня 2003 року.

14 вересня 2004 року ОСОБА_8 на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 14 вересня 2004 року за згодою чоловіка передала в іпотеку ПАТ «ПроКредитБанк» належну їм квартиру.

Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу «Київ-11» 22 травня 2007 року ОСОБА_6, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 зняті з реєстрації у квартирі 22 травня 2007 року, а ОСОБА_11 знову зареєстрований з 12 серпня 2014 року.

Позивач вважає, що договір іпотеки укладено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки у квартирі на момент укладення оспорюваного договору проживав малолітній ОСОБА_11 і укладеним договором порушені його права на користування будинком, звернувся до суду з цим позовом.

За змістом ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Станом на дату укладення оспорюваного договору іпотеки законодавство, що регулювало процедуру оформлення і нотаріального посвідчення договору іпотеки, не вимагало дозволу органу опіки та піклування на розпорядження майном, право користування яким має дитина, а норма ст. 177 СК України в редакції на дату укладення договору іпотеки підтверджувала право управління майном дитини виключно батьками.

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно встановив обставини справи про те, що на час укладення договору іпотеки (14 вересня 2004 року) малолітній син ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - ОСОБА_11 - мав право лише на користування квартирою, яка передана в іпотеку, і не мав майнових прав на неї, оскільки вона перебувала у власності ОСОБА_8, яка мала право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, як передбачено ст. 317 ЦК України, тому для укладення цього договору дозвіл органу опіки та піклування законом не вимагався, договір іпотеки укладений з дотриманням вимог закону (ст. ст. 203, 215 ЦК України) і підстави для визнання його недійсним відсутні.

При цьому судом правильно застосовано закон, що регулює спірні відносини, оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення апеляційного суду м. Києва від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді: В.І. Амелін Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко