АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/2546/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/789/55/15 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника ТОВ Факторингової компанії "Вектор Плюс" Гуцуляка А.Р.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на рішення Чортківського районного суду від 14 листопада 2014 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач посилався на те, що 8 липня 2006 року між «TAC -Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1905/0806/71-001, згідно умов якого позичальник отримав кредит у сумі 24000 доларів США строком до 7 липня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % відсотків річних і в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №б/н від 08 серпня 2006 року, відповідно до якого в іпотеку було передано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60,3 кв.м. та житловою площею 37,9 кв.м. Відповідач неналежним чином виконував зобов"язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 9 червня 2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 8618,28 доларів США, що еквівалентно 68885,91 гривень, по відсоткам у розмірі 2290,24 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 18305,89 грн., та пеня у розмірі 1552,18 доларів США, що становить 12406, 57 грн.. а всього 99598, 38 грн.

Позивач зазначив, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який виступав правонаступником ВАТ « Сведбанк», яке в свою чергу виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку «TAC Комерцбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15, відповідно до якого право вимоги за зобов'язаннями, які виникли у відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором ПАТ «Сведбанк» відступило TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру на цю ж суму боргу, визначену за курсом валют станом на 17 вересня 2014 року, що становить 163014,61 грн.

Рішенням Чортківського районного суду від 14 листопада 2014 року районного суду у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задоволити її позов, посилаючись на те, що товариство надало суду всі підтверджуючі документи про відступлення йому права вимоги за договором факторингу №15 від 28 листопада 2012 року від ПАТ "Сведбанк", а також про зміну назви первісного кредитора АКБ "ТАС-Комерцбанк" на ВАТ "Сведбанк" та потім на ПАТ "Сведбанк". До позовної заяви були долучені витяги з реєстру заборгованостей та боржників, надано досудову вимогу, в якій зазначено розрахунок заборгованості, а також повідомлено, що до ТОВ ФК "Вектор Плюс" згідно договору факторингу, перейшло право вимоги за вищевказаним кредитом. Вважає, що неповідоммлення позичальника про заміну кредитора у листопаді 2012 року не тягне за собою відмови у позові новому кредитору, а укладення договору про відступлення прав за іпотечним договором дає підстави для звернення стягнення на іпотечне майно.

В судовому засіданні представник апелянтаапеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що сума заборгованості за кредитним договором, на яку пред"явлено позов, відповідає розміру переданої заборгованості згідно реєстру заборгованостей і боржників до договору факторингу. Уточнив, що відповідач погашав кредит згідно наданих ним квитанцій і в жовтні 2010 року ПАТ "Сведбанк", що також підтверджується виписками по особовому рахунку, які існували в електронному вигляді, були роздруковані, завірені (кожна сторінка) і надані суду, вірність яких він підтверджує і може підписати в силу наявної у нього довіреності. Представник, який посвідчував вірність копій документів наданих до позовної заяви, також мав повноваження (довіреність) на вчинення таких дій.

ТОВ ФК "Вектор Плюс" зареєстровано як фінансова установа і має ліцензію на здійснення факторингу. Посилання представника відповідача на розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №231 від 3 квітня 2009 року "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" спростовує наданими суду письмовими поясненнями.

Вважає, що непроведення перереєстрації заміни іпотекодержателя, невиконання п.п. 1.4, 2.2 договору про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами не позбавляє фактора права звернення стягнення на предмет іпотеки. Досудова вимога направлена відповідачу у вересні 2013 року містить інформацію про відступлення права вимоги фактору. В матеріалах кредитної справи немає акту передачі свідоцтва про право власності на квартиру, а є лише належним чином посвідчена 8 серпня 2006 року копія договору купівлі-продажу квартири та існує зареєстроване обтяження на цю квартиру. ТОВ ФК "Вектор Плюс" звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи факт будь-якої заборгованості, відмовився від проведення бухгалтерської експертизи на предмет правильності визначення суми боргу. Особі, яка повністю погасила кредит, видається відповідна довідка і знімається обтяження з іпотечного майна, однак у відповідача такої довідки немає і обтяження на даний час існує.

Наявні в матеріалах справи виписки по особових рахунках позичальника ОСОБА_1 підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором, зокрема за тілом кредиту 8618,28 дол. США (т.2 а.с. 53-56), за відсотками 2290, 24 дол. США - 1056,21 дол. США (а.с. 157-158)+154,10 дол. США (а.с. 183-184)+1079,93 дол. США (а.с. 163-182). Саме така сума заборгованості вказана у довідці про заборгованість ОСОБА_1 за кредитом станом на 28 листопада 2012 року, тобто укладення договору факторингу.

ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнав, пояснив, що він отриманий ним кредит в сумі 24000 дол. США погасив повністю, однак не зберіг всіх квитанцій, а частина з квитанцій є нечіткими і тому він відмовився від проведення бухгалтерської експертизи. Йому у вересні 2011 року відділення банку, в якому він укладав кредитний договір повернуло свідоцтво про право власності на квартиру, однак обтяження не знято та довідки про закриття кредиту не надало. Вважає, що наявність у нього свідоцтва про право власності на іпотечне майно підтверджує повне погашення кредиту.

Представник відповідача ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав та послався на недоведеність апелянтом, як фактором, права на стягнення заборгованості за зобов"язаннями ОСОБА_1 та звернення стягнення на іпотечне майно за договором про відступлення прав за іпотечним договором. Вважає, що у позивача були відсутні підстави укладати договір факторингу, оскільки відповідач не є суб"єктом господарювання. Зазначив, що апелянт не набув права звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки згідно п. 2.2 договору факорингу та п.п. 1.4, 1.5 договору про відступлення прав за іпотечними договорами він не вніс змін в державний реєстр іпотек та заборон. Так як кредит наданий в іноземній валюті то пропонований позивачем спосіб захисту шляхом звернення стягнення на квартиру суперечить вимогам ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач TOB «Факторингова компанія «Вектор Плюс», звертаючись до суду із позовом, не надав суду усіх належних доказів набуття ним, як фактором, права на стягнення заборгованості саме за зобов'язаннями відповідача, відповідач не отримав належного письмового повідомлення про відступлення товариству права грошової вимоги.

Однак колегія з такими висновками суду не погоджується.

Згідно витягу з реєстру заборгованостей боржників №1-Б ПАТ "Сведбанк" відступило фактору ТОВ ФК "Вектор Плюс" право вимоги заборгованості на умовах, передбачених договором факторингу №15 від 28 листопада 2012 року до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1905/0806/71-001, укладеним 8 серпня 2006 року на загальну суму боргу 12480,70 дол. США станом на 28 листопада 2012 року, з яких:8618,28 дол. США заборгованость по основній сумі кредиту, 2290,24 дол. США заборгованість по процентах та 1552,16 дол. США нарахована пеня.

Цього ж 28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та товариством було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договарами, згідно якого разом з відступленням права вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року одночасно відступаються права, які визначені в додатку №1 до цього договору.

З долученого додатку №1 до договору про відступлення прав за іпотечними договорами вбачається, що до фактора перейшло право за іпотечним договором №3063, зареєстрованим 8 серпня 2006 року, посвідченим нотаріусом Чортківського нотаріального округу ОСОБА_6, укладеним на забезпечення виконання умов кредитного договору №1905/0806/71-001 від 8 серпня 2006 року.

В договорі факторингу №15 від 28 листопада 2012 року та в договорі про відступлення прав вимоги за іпотечними договарами зазначено, що ПАТ "Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке в вою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «TAC -Комерцбанк», що підтверджує правонаступництво Акціонерного комерційного банку «TAC -Комерцбанк» щодо прав та обов"язків за кредитним договором №1905/0806/71-001 від 8 серпня 2006 року, укладеним з ОСОБА_1

Квитанції про погашення ОСОБА_1 кредиту протягом 2010 року ПАТ "Сведбанк" також підтверджують перехід до нього права вимоги за даним кредитним договором.

Наведене свідчить про те, що до ТОВ ФК "Вектор Плюс" перейшло право вимоги за кредитним договором №1905/0806/71-001, укладеним з відповідачем.

Умовами кредитного договору, зокрема п. 3.9, передбачено право дострокової вимоги виконання зобов"язань, забезпечених іпотекою, якщо позичальник порушує строки платежів, встановлених п. 3.1 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов"язаний виконати зазначені зобов"язання. Згідно п. 3.10 умов договору позичальнику направляється письмова вимога про виконання порушеного зобов"язання, яка підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 днів з моменту її надіслання банком позичальнику.

Позивачем до позовної заяви долучено досудову вимогу від 16 вересня 2013 року, яка містить інформацію про укладений договір факторингу №15 від 28 листопада 2012 року та про укладений цього ж дня договір про відступлення ТОВ ФК "Вектор Плюс" права вимоги за іпотечними договорами, а також про розмір заборгованості по основній сумі кредиту - 8618,28 дол. США, за процентами 2290,24 дол. США та нарахованій пені 1552,16 дол. США, а всього 12460,70 дол. США (а.с. 37), яку, як зазначено, відповідач повинен погасити протягом 30 днів. Такий розмір заборгованості за кредитом вказаний і у реєстрі заборгованостей до договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, що свідчить про те, що відсотки за користування кредитом та пеня після укладення договору факторингу не нараховувалась.

Колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст.ст. 516, 613 ЦК України неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, тобото неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов"язання у повному обсязі не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов"язання взагалі.

Апеляційному суду відповідачем була надана копія повідомлення від 7 грудня 2011 року про зміну умов кредитного договору №1905/0806/71-001 від 8 серпня 2006 року, яка містить інформацію про заборгованість за відсотками в сумі 880 дол. США та про нараховану пеню в сумі 47308 дол. США та вимогу про погашення цієї заборгованості до 17 грудня 2011 року. Відповідачем апеляційному суду було надано також розрахунок заборгованості за кредитним договором №1905/0806/71-001 від 8 серпня 2006 року, яка станом на 20 січня 2012 року становить 8618,28 дол. США по основному кредиту, 1167,42 дол. США по відсотках та 189,57 дол. США нарахованої пені.

Наведені документи свідчать про невиконання умов кредитного договору на дати, зазначені в них та про розмір існуючої на той час заборгованості.

Пунктом 4.1.4 іпотечного договору зазначено, що в день укладення цього договору позичальник-іпотекодавець зобов"язаний передати на відповідальне зберігання банку оригінали документів, які підтверджують право власності на предмет іпотеки та технічної документації на предмет іпотки, про що сторони укладають відповідний акт. Згідно п. 3.2.1 цього договору іпотекодержатель зобов'язаний повернути іпотекодавцю документи, передбачені п. 4.1.4 за умови виконання іпотекодавцем умови договору про іпотечний кредит.

Як пояснив представник ТОВ ФК "Вектор Плюс", що в кредитній справі немає акту передачі свідоцтва про право власності на квартиру, а є лише належним чином засвідчена 8 серпня 2006 року копія договору купівлі-продажу квартири.

Отже, наявність в ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на квартиру не доводить повного погашення ним кредиту ще до вересня 2011 року, коли, як він стверджує, були повернуті йому правовстановлюючі документи на квартиру. В той час отримані ним 7 грудня 2011 року повідомлення про зміну умов кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитом станом на 20 січня 2012 року, свідчать про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Крім цього відповідач не отримував довідки про повне погашення кредиту та по даний час в реєстрі обтяжень числиться заборона на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 згідно іпотечного договору №3063, іпотекодержатеь АКБ «TAC -Комерцбанк»

Пунктом 1.4 договору про відступлення прав за іпотечними договорами та п. 2.2 договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року передбачено обов"язок зареєструвати заміну іпотекодержателя та визначено порядок і обов"язки сторін при вчиненні таких дій.

Судом встановлено, що вказані умови договорів не виконані.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 ЗУ "Про іпотеку" правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. У ст. 4 цього Закону вказано, що обтяження нерухомого майна іпотекою, підлягає державній реєстрації, а у разі недотримання цієї умови іпотечний договір є двйсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Отже, відсутність реєстрації, внесення змін і додаткових відомостей до запису у Державному реєстрі іпотек та Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна щодо відступлення новому іпотекодержателю прав за іпотечними договарами не може бути підставою для відмови у позові про звернення стягнення на майно.

Що стосується нарахованої пені в сумі 1552 дол. США, колегія суддів звертає увагу на те, що нарахування пені в грошовій одиниці дол. США суперечить чинному законодавству та позивачем пропущено строк спеціальної позовної давності по нарахованій пені за період до 24 вересня 2012 року у зв"язку із зверненням з позовом 24 вересня 2013 року про застосування якого заявлялось відповідачем. За таких обставин позовні вимоги, які грунтуються на стягненні нарахованої пені, як складової заборгованості за кредитним договором, не підлягають до задоволення.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором складає 10908,52 дол. США, з яких 8618,28 дол. США заборгованість за основним кредитом та 2290,24 дол. США заборгованість за нарахованими відсотками.

Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено, що протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, його загальна площа не перевищує 140 кв.м. та у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Враховуючи те, квартира АДРЕСА_1 є постійним місцем проживання відповідача, її загальна площа 60,3 кв.м. та що іншого житла в нього у власності немає, а тому підлягають застосуванню положення вказаного Закону і вимоги позивача з цих підстав не підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про нікчемність правочину з тих підстав, що він суперечить положенням ст. 1078 ЦК україни є необгрунтованим та помилковим.

Враховуючи заперечення відповідача на позовну заяву та апеляційну скаргу з посиланням на Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3 квітня 2009 року "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" колегія зазначає наступне. Правовими актами вищої юридичної сили по відношенню до вищевказаного Розпорядження є Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та глава 73 ЦК України.

Так, ч. 5 ст. 534 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлена спеціальна норма, що регулює виключно порядок надання послуг з факторингу. Вказаною нормою законодавець закріпив, що фінансові установи мають право надавати фінансові установи з факторингу з урахуванням вимог цивільного Кодексу та цього Закону.

Згідно ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб"єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. При цьому положення глави 73 ЦК України та безпосередньо визначення операції факторингу, наведеного в ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачають, що клієнт відступає або зобов"язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

Ні Цивільний кодекс України , ні ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Іншими словами, законодавець не виключає безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу.

До того ж, Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №352 від 6 лютого 2014 року, пункт 1 Розпорядження цієї ж комісії №231 від 3 квітня 2009 року "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за №373/16389 виключено.

Згідно свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ТОВ ФК "Вектор Плюс" зареєстроване як фінансова установа з правом здійснення фінансової послуги - факторинг.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ТОВ ФК "Вектор Плюс" у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ЗУ "Про іпотеку", ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", стст. 516-518, 526, 529, 611, 1050, 1077-1079 ЦК України, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" задоволити частково.

Рішення Чортківського районного суду від 14 листопада 2014 року скаусвати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська