Справа №481/1691/14-ц 25.02.2015 25.02.2015 25.02.2015
Провадження №22-ц/784/287/15
Провадження № 22ц/784/287/15 Головуючий у 1-ї інстанції Васильченко Н.О.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Свіщук О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 1 грудня 2014 року

за його позовом

до ОСОБА_3

про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітній дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнутих з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ? частини з усіх видів заробітку на тверду грошову суму в щомісячному розміру 300 грн. 00 коп..

В обґрунтування позову посилався на те, що після рішення суду про стягнення аліментів відбулася зміна його матеріального стану, так як він не працює, та з 2010 року проживає однією сім'єю з іншою жінкою та утримує двох її неповнолітніх дітей, а тому не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в частині від заробітку.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 1 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 20 січня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто 243 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушення ним норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, позивач є батьком неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю ОСОБА_3, і з нього на користь останньої стягнуті аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, починаючи з 15 квітня 2010 року й до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-8). За виданим виконавчим листом він своєчасно сплачував аліменти за місцем роботи, але після його звільнення з роботи державний виконавець розраховує аліменти в середньому розмірі 507 грн. 78 коп. як ? частину від його попереднього заробітку, внаслідок чого у нього станом на 1 липня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 9 590 грн. 57 коп. (а.с.8).

З лютого 2011 року позивач не працює, окремих доводів не має, але є працездатним та бажає сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, у зв'язку зі зміною матеріального стану, відсутністю у нього постійного заробітку і нарахуванням державним виконавцем аліментів в розмірі ? частини від заробітку, якій він раніше отримував, що приводить до наявності заборгованості по аліментам (а.с.17).

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував положення ст. ст. 180, 182, 184, 192 СК України, та не звернув увагу на зміну матеріального стану позивача, після стягнення з нього аліментів за судовим рішенням, не роз'яснив йому право на подання письмових доказів на підтвердження його позовних вимог та помилково вважав, що відсутні докази на обґрунтування підстав для зміни розміру стягнутих аліментів.

За такого, місцевим судом неправильно застосовані норми матеріального права, і тому у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

А саме, виходячи з положень вищезазначених норм закону і обставин, пов'язаних з погіршенням з матеріального стану позивача, у зв'язку з відсутністю роботи та постійного заробітку, колегія суддів вважає, що є усі підстави для зміни розміру аліментів, які були раніш стягнути за рішенням суду, та стягнення їх в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації в процесі виконання, та її розмір не може бути меншою ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, колегія суддів враховує матеріальний стан позивача, тобто обставини, які передбачені ст. 182 СК України, і вважає його достатнім в сумі 400 грн. 00 коп..

При цьому, підстав для врахування надання позивачем допомоги на утримання інших неповнолітніх осіб, батьки яких не позбавлені батьківських прав, та які мають право на отримання від них відповідного утримання, немає.

Разом з тим, висновок суду щодо розподілу судових витрат у додатковому рішенні відповідає положенням статті 88 ЦПК України, так як позивач повинен був сплатити судовий збір ще при зверненні до суду із позовом.

Оскільки додаткове рішення суду не оскаржується позивачем, то підстав для його перегляду немає.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 1 грудня 2014 року скасувати та ухвалите нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Софіївка Новобузького району Миколаївської області, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді