Справа №461/2147/15-ц
Провадження №2/461/906/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді - Мисько Х.М.

при секретарі - Коружинець Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивач - Фермерське господарство «ОСОБА_1В.» звернувся до суду із позовом до прокуратури Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській областікошти в сумі 1000000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій посадових осіб ГУ МВС України у Львівській області при розгляді заяви про злочин за вих.№71 від 13 лютого 2013 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що органом державної влади ГУ МВС України у Львівській області прав було порушено права, гарантовані ст.ст.3,6,19,22,24,40,41,62,68 Конституції України, ст.56 КПК України, шляхом відмови в реєстрації та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про вчинений злочин вих.№71 від 13 лютого 2013 року, в результаті чого порушено його конституційні права. У вищезгаданій заяві про злочин, керуючись ст.ст.8,40 Конституції України, він просив провести перевірку та вирішити питання про порушення кримінальної справи за ст.364 КК України відносно посадових осіб Львівського апеляційного адміністративного суду, які зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересів служби, в порушення вимог ст.40 Конституції України, ст.167 КАС України, Закону України «Про доступ до судових рішень», Закону України «Про доступ до публічної інформації», не направивши в адресу фермерського господарства «ОСОБА_1В.» ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2012 року по справі №141122/11/9104, не надавши відповіді на звернення за вих.№174 від 22 березня 2012 року порушила права фермерського господарства «ОСОБА_1В.», передбачені ст.40 Конституції України та позбавили касаційного оскарження рішення апеляційної інстанції в результаті чого було нанесено шкоду. Листом за вих.№5/79-Б від 18 лютого 2013 року ГУ МВС України у Львівській області повідомило, що в ГУ МВС України у Львівській області прийнято до розгляду його звернення щодо правомірності дій посадових осіб Львівського апеляційного адміністративного суду; звернення зареєстровано до Єдиного обліку за №363 Сокальського РВ ГУМВС України У Львівській області; про розгляд звернення буде повідомлено додатково. Вважає, що його заява про кримінальне правопорушення не може розглядатись в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки стоїть питання про вчинення злочину, яке розглядається в порядку КПК України. Для відновлення попереднього стану він вимагає для відшкодування моральної шкоди суму в 1000000,00 грн. тому, що на підставі вимог ст.56 Конституції України дане право на відшкодування моральної шкоди гарантоване і наступає тільки у випадку незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади і на підставі вимог ст.ст.22,64 Конституції України дане право не може бути обмежене, адже основний принцип органів державної влади це виконання вимог законів і в даному випадку посадові особи ГУМВС України у Львівській області не виконали своїх обовязків, встановлених КПК України і грубо порушили права, гарантовані ст.40 Конституції України.

В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві, у клопотанні від 16 березня 2015 року та від 02 червня 2015 року, позивач просить проводити розгляд справи за його відсутності, зазначив, що підтримує вимоги та доводи, висвітлені в позовній заяві (а.с.19,50).

Представник відповідача - Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській областідо судового засідання подала заяву про розгляд справи у його відсутності, подав письмові заперечення проти позову, в яких вказує, що всі дії посадових осіб відповідача були вчинені на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем 13 лютого 2013 року за вих.№71 було скеровано начальнику ГУМВС України у Львівській області заяву про вчинений злочин, в якій заявник просив керуючись ст.ст.8,40 Конституції України, провести перевірку та вирішити питання про порушення кримінальної справи за ст.364 КК України відносно посадових осіб Львівського апеляційного адміністративного суду, які зловживаючи посадовим становищем, всупереч інтересів служби, в порушення вимог ст.40 Конституції України, ст.167 КАС України, Закону України «Про доступ до судових рішень», Закону України «Про доступ до публічної інформації», не направивши в адресу фермерського господарства «ОСОБА_1В.» ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2012 року по справі №141122/11/9104, не надавши відповіді на звернення за вих.№174 від 22 березня 2012 року порушили права фермерського господарства «ОСОБА_1В.», передбачені ст.40 Конституції України та позбавили касаційного оскарження рішення апеляційної інстанції в результаті чого було нанесено шкоду (а.с.6-10).

18 лютого 2013 року ОСОБА_1 ГУМВС України у Львівській області за вих.№5/79-Б, було надано відповідь, у якій вказано, що його звернення щодо правомірності дій посадових осіб Львівського апеляційного адміністративного суду прийнято до розгляду та зареєстровано до Єдиного обліку за №363 Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області (а.с.11).

Встановлено, що вищевказана заява ФГ «ОСОБА_1В.» було скеровано до Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області, оскільки заявник зареєстрований у Сокальському районі Львівської області.

20 лютого 2013 року ДІМ Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області було складено висновок за заявою ОСОБА_1, яким встановлено, що 15 лютого 2013 року в Сокальський РВ ГУМВС України у Львівській області з ГУМВС України у Львівській області надійшла письмова заява ОСОБА_1, щоб прийняти міри до посадових осіб Львівського апеляційного адміністративного суду, які зловживаючи своїм становищем не надали відповіді, копії ухвали від 21 березня 2012 року по справі №141122/11/9104 фермерському господарству «ОСОБА_1В.». Проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертається з різними заявами та скаргами в різні суди та інші інстанції. Так, 15 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про те, що йому не була надана ухвала від 21 березня 2012 року по справі №141122/11/9104, тому його фермерському господарству «ОСОБА_1В.» було завдано шкоду. Однак, ОСОБА_1 конкретно не вказує, яких саме посадових осіб Львівського апеляційного адміністративного суду потрібно притягнути. Тому на даний час неможливо встановити, які саме особи могли порушити ст.364 КК України. Працівники міліції не уповноважені розглядати питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб суду, такі повноваження мають суди вищої інстанції або вища кваліфікаційна комісія суддів України. Згідно висновку, подальшу перевірку за заявою ОСОБА_1 від 15 лютого 2013 року припинено; матеріали скеровано в Личаківський МВ, так як подія відбулась у м. Львові по вул. Личаківській, 81 (а.с.36).

25 лютого 2013 року начальник Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області скерував ОСОБА_1 листа, в якому вказує, що прийнято рішення припинити подальший розгляд матеріалів в Сокальському РВ, оскільки працівники міліції не розглядають матеріали відносно посадових осіб суду, та оскільки подія відбулась в м. Львові на вул. Личаківській, 81, тому матеріали будуть скеровані в Личаківський МВ м. Львова (а.с.37).

Листом від 25 лютого 2013 року за вих.№1119 начальник Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області скерував начальнику Личаківського МВ ГУМВС України у Львівській області матеріали по заяві ОСОБА_1 за фактом порушення його конституційних прав посадовими особами Львівського апеляційного адміністративного суду, оскільки подія відбулась на території Личаківського МВ за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81 (а.с.42).

Судом встановлено, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого права, виходячи із наступного.

Встановлено, що 13 лютого 2013 року за вих.№71 позивачем було скеровано начальнику ГУМВС України у Львівській області заяву про вчинений злочин, відомості про який не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з чим позивач не згідний.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедент ній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно ч.1 ст.303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Таким чином, оскарження відмови слідчого, прокурора у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбачена нормами КПК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, та є вина зазначеної особи.

Відтак, обовязковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду.

Позивачем не надано суду жодних доказів неправомірності дій відповідачів, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями чи бездіяльністю відповідачів та наслідками, крім цього, не зазначено в чому саме полягає заподіяна шкода та не обґрунтовано розмір відшкодування, яке ним визначено для стягнення з відповідачів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем неправильно обрано спосіб захисту, не наведено жодних істотних доказів того, що йому завдано моральних страждань органами державної влади та не аргументовано розмір морального відшкодування.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 31, 60, 61, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 23, 1167 ЦК України, ч.1 ст.303 КПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя Мисько Х.М.