Провадження № 2/750/1621/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Лямзіної Н.Ю.,

при секретарі Латенко О.В, ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, АТЗТ «Фірма «Проммонтаж» до ОСОБА_6 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та застосування нікчемності передавального розпорядження,

в с т а н о в и в :

18.12.2014 року позивачі звернулися до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_6 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та застосування нікчемності передавального розпорядження. Свої позовні вимоги мотивували тим, що правочин є нікчемним за відсутності сертифікату акцій, що є порушенням закону.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на підставах зазначених в позові.

Представники відповідача позовні вимоги не визнає, стверджуючи, що передавальне розпорядження є похідним документом від договору купівлі-продажу цінних паперів. При умові дійсності договору є дійсним й передавальне розпорядження. Крім того зазначає, що правомірність та законність передавального розпорядження від 08.07.05р. неодноразово досліджувалися судами при розгляді аналогічних позовів позивача.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд встановив, що в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що 08 липня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу цінних паперів, за умовами якого ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_6 купив цінні папери акції Акціонерного товариства закритого типу „Фірми „Проммонтаж прості, іменні, номінальною вартістю 1000 грн. кожна, ціною 1000грн. за штуку, у кількості 10шт., на загальну суму 10000грн.

В п. 3.2. вищевказаного договору купівлі-продажу сторони домовились, що право власності на продані по цьому договору цінні папери переходить від продавця до покупця з моменту реєстрації в реєстрі акціонерів.

Як встановлено в постанові Вищого господарського суду України від 17.12.2008р. по справі №11/288/19, господарським судом Чернігівської області правомірно відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів від 08.07.05р., а тому в силу ст.64 ЦПК України факт відповідності вказаного договору чинному законодавству не потребує доведенню знов.

08 липня 2005 року ОСОБА_7 складено передавальне розпорядження про перереєстрацію акцій АТЗТ „Фірма „Проммонтаж з ОСОБА_7 на ОСОБА_6.

На виконання вказаного передавального розпорядження 14.07.2005р. Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» внесено зміни до системи реєстру власників іменних цінних паперів, а саме: зареєстровано право власності на 10 простих іменних акцій за ОСОБА_6 та відкрито останньому особовий рахунок № 200004.

В подальшому, на підставі постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.10.08р. по справі №11/288/19 особовий рахунок, відкритий в реєстрі власників іменних цінних паперів АТЗТ „Фірма „Проммонтаж на імя ОСОБА_6 був закритий, а після скасування Вищим господарським судом України даної постанови Київського апеляційного господарського суду реєстратором знов відкрито ОСОБА_6 особовий рахунок в системі реєстру власників іменних цінних паперів, але за №200006. При цьому суд приймає до уваги, що відкриття особового рахунку за № 200006 здійснювалося відповідно до приписів Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1000 від 17.10.2006р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2007р. за № 49/13316, на виконання постанови Вищого господарського суду України від 17.12.2008р. по справі №11/288/19, якою рішення господарського суду Чернігівської області від 18.08.08р. по даній справі залишено без змін.

Позивач стверджуючи, що передавальне розпорядження є нікчемним в силу невідповідності його змісту вимогам закону, звернувся до суду з вимогою до відповідача про застосування наслідків нікчемного правочину, здійсненої на підставі нікчемного передавального розпорядження.

Отже, фактично предметом спору по даній справі є правомірність реєстрації в реєстрі власників іменних цінних паперів АТЗТ „Фірма „Проммонтаж пакета акцій в кількості 10 шт., що становить 50% статутного капіталу товариства, за ОСОБА_6

Правові основи обігу цінних паперів регулюються Законом України „Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні. Згідно із дефініціями, наведеними у ст.1 цього Закону, реєстр власників іменних цінних паперів представляє собою складений реєстратором на певну дату список власників іменних цінних паперів та номінальних утримувачів.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону „Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні ведення реєстрів власників іменних цінних паперів передбачає облік та зберігання протягом певних строків інформації про власників іменних цінних паперів та про операції, внаслідок яких виникає необхідність внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів.

Підставою для внесення змін до реєстру власників іменних цінних паперів є документи, згідно з якими переходить право власності на відповідні іменні цінні папери.

Загальні вимоги до ведення системи реєстру власників іменних цінних паперів, порядку ведення цього реєстру, обовязки реєстратора, емітентів та зареєстрованих осіб, порядку доступу до інформації, яка міститься в реєстрі, встановлювалися чинним на момент складення та надання відповідачу передавального розпорядження від 08.07.2005р. Положенням про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку 26.05.98р. №60 (далі по тексту Положення №60).

Відповідно до п.5.2. Розділу 5 Положення №60 особовий рахунок відкривається власнику в процесі реєстрації взяття на облік на його імя цінних паперів у разі, якщо ця особа не має такого рахунку в системі реєстру. Відкриття особового рахунку здійснюється за поданням документів, що є підставою для внесення змін до системи реєстру. Згідно з п.7.1. розділу 7 вказаного Положення всі зміни до системи реєстру реєстроутримувач здійснює на підставі письмових розпоряджень або запитів від імені осіб, які мають на це право, а саме: емітента, зареєстрованих осіб, органів державної та судової влади в межах їх компетенції. Пунктом 7.16 розділу 7 Положення №60 передбачено, що внесення у систему реєстру записів про перехід права власності на іменні цінні папери за наслідками цивільно-правових угод здійснюється реєстроутримувачем на підставі подання таких документів: передавального розпорядження, складеного від імені зареєстрованої особи; сертифіката цінних паперів власника, який передає цінні папери (при документарній формі випуску цінних паперів); оригіналу або нотаріально засвідченої копії цивільно-правової угоди, яка підтверджує перехід права власності на цінні папери.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 для внесення змін до системи реєстру у звязку з укладенням цивільно-правової угоди було надано передавальне розпорядження від 08.07.2005р. та договір купівлі-продажу від 08.07.2005р. На підставі цих документів за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на 10 шт. простих іменних акції АТЗТ Фірма Проммонтаж.

Суд не погоджується з твердженням позивача, що відсутність сертифікату акцій, який повинен бути доданий до передавального розпорядження про внесення змін до системи реєстру, тягне за собою недійсність вказаного передавального розпорядження, а тому реєстратор безпідставно зареєстрував перехід права власності на акції за ОСОБА_6, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1.1. розділу 1 Положення №60 передавальне розпорядження визначається як письмове розпорядження власника, номінального утримувача, який дає розпорядження реєстроутримувачу внести зміни до реєстру власників іменних цінних паперів у звязку з передачею іменних цінних паперів іншій особі. Тобто, за своєю правовою природою передавальне розпорядження є лише завданням власника іменних цінних паперів (акцій) реєстратору для внесення відповідних змін до систему реєстру, які виникли у звязку із передачею акцій іншій особі.

Згідно зі ст.202 Цивільного кодексу України правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Тобто правочин є таким юридичним фактом, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Права власності ОСОБА_6 на 10 шт. акцій АТЗТ Фірма Проммонтаж, перейшло на підставі укладеного між ним та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу цінних паперів від 08.07.05р., що встановлено рішенням Господарського суду Чернігівської області від 09.11.09р. по справі №15/135, яке набрало законної сили з 23.12.09р., та постановою Вищого господарського суду України від 09.06.10р. по справі №15/154/21, в яких приймали участь ті ж самі сторони. Отже, саме на підставі вказаного правочину у ОСОБА_7 припинилися цивільні права власності на акції, а у ОСОБА_6 виникли права власності на ці акції.

Передавальне розпорядження не є правовстановлюючим документом, на підставі якого виникає право власності на цінні папери (акції), а є лише розпорядженням колишнього власника цінних паперів щодо внесення відповідних змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів.

Таким чином, відсутні правові підстави ототожнювати передавальне розпорядження з правочином.

Оскільки передавальне розпорядження не є правочином, законодавством не визначається умов, при яких передавальне розпорядження може бути визнано недійсним, тому відсутні підстави для застосування правових наслідків недійсності правочинів, передбачених ст.216 Цивільного кодексу України, на чому наполягає позивач.

Дійсно, за змістом ч. 4 ст. 5 Закону України „Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні підтвердженням права власності на іменні цінні папери, випущені в документарній формі, є сертифікат.

Відповідно до ст.27 Закону України Про господарські товариства акціонерне товариство зобовязано не пізніше ніж через шість місяців після реєстрації випуску акцій видати акціонерам акції (сертифікати акцій).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України „Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні випуск цінних паперів у документарній формі здійснюється емітентом шляхом виготовлення сертифікатів, які випускаються з урахуванням вимог, визначених Державною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

Згідно з п.7.12 розділу 7 Положення №60 на емітента покладений обовязок забезпечення реєстроутримувача бланками сертифікатів іменних цінних паперів.

Порядок видачі, обліку, зберігання та знищення бланків сертифікатів цінних паперів встановлюється Інструкцією про порядок видачі, обліку, зберігання та знищення бланків сертифікатів цінних паперів, затвердженою рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30.07.99р. №156, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.08.99р. за №571/3864. В силу приписів даної Інструкції замовлення емітентом виготовлення бланків сертифікатів або придбання бланків сертифікатів, виготовлених за типовою формою, можливе лише на державних підприємствах, що мають ліцензію Міністерства фінансів України. Отримання бланків здійснюється на підставі акта про приймання-передання та накладної. При цьому, емітент повинен отримати у підприємства-виробника два сертифікати якості на виготовлені бланки цінних паперів для створення можливості перевірки цінних паперів на справжність. Передання бланків сертифікатів від емітента до реєстратора здійснюється на підставі акта про приймання-передання, який складається у двох примірниках за формою, встановленою у додатку до цієї Інструкції.

Аналогічні вимоги щодо оформлення та порядку виготовлення бланків сертифікатів містяться у Положенні про вимоги до сертифікатів цінних паперів документарної форми існування, затвердженим рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №95 від 31.07.1998р., та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.08.1998р. за №510/2950.

Обставина щодо непередачі бланків сертифікатів реєстроутримувачу та, як наслідок, невидача їх акціонерам також засвідчена в листі Чернігівського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №13/9/02/01-24 від 09.12.2009р.

Суд критично відноситься до наданого позивачем оригіналу Сертифікату акцій серії АВЖ №067681, виготовленого на імя ОСОБА_5, оскільки за своїми реквізитами він не відповідає приписам Положення про вимоги до сертифікатів цінних паперів документарної форми існування, затвердженим рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №95 від 31.07.1998р., та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.08.1998р. за №510/2950, зокрема: підпункту 3 пункту 8.2. щодо позначення серії сертифікатів лише великими латинськими літерами, а також підпункту 11 пункту 8.2. в редакції від 23.02.05р. (підпункт 15 п.8.2. Положення в редакції від 18.02.08р.) щодо наявності на сертифікаті реквізитів реєстроутримувача в частині визначення дати видачі сертифікату, назви реєстроутримувача та номера і дати видачі дозволу ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, підпису керівника реєстроутримувач або уповноваженої ним особи, печатки реєстроутримувача. Оглянутий в судовому засіданні оригінал вказаного сертифікату не містить всіх наведених реквизітів, тому судом не приймається як належний доказ видачі сертифікатів акцій акціонерам товариства.

За таких обставин суд приходить до висновку, що саме емітентом не вчинені дії по видачі акціонерам сертифікатів акцій, та по передачі бланків сертифікатів акцій реєстроутримувачу для видачі їх в подальшому іншим акціонерам, а тому, враховуючи наявність прогалини в чинному законодавстві щодо правових наслідків невиготовлення сертифікатів акцій та не видачу їх акціонерам з вини товариства, суд вважає, що відсутність таких сертифікатів не може бути підставою для позбавлення або невизнання за акціонером права власності на акції.

З огляду на вищевикладене судом не приймаються до уваги твердження ОСОБА_8 про відсутність у неї відповідних документів, в звязку з чим вона не набувала та не мала прав, а тому не могла їх продавати і передавати. Крім того, суд звертає увагу, що рішенням господарського суду Чернігівської області від 09.11.09р. по справі №15/135, яке набрало законної сили з 23.12.09р., встановлено факт наявності у ОСОБА_7К права власності на 10шт. простих іменних акцій АТЗТ Фірма Проммонтаж, в звязку з чим даний факт не потребує доведення знов.

Відповідно до п.2 розділу 1, п.1 розділу 2 Положення про порядок ведення реєстрів власників іменних цінних паперів, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1000 від 17.10.2006р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2007р. за №49/13316, при наявності договору на ведення реєстру власників іменних цінних паперів, укладеного між емітентом та реєстратором, функції по веденню системи реєстру здійснюються лише реєстратором. Акціонери не мають повноважень щодо внесення будь-яких змін до системи реєстру.

Дані обставини досліджувалися підчас розгляду справи № 8/138 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» про застосування недійсності правочину, а тому в силу ст.64 ЦПК України факт відповідності вказаного договору чинному законодавству не потребує доведенню знов.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, в звязку з чим позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 136, 208-210, 212-215, 293 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області .

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Н.Ю. Лямзіна