Справа № 529/1242/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті батька ОСОБА_2 він, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину, що складається з домоволодіння, яке відноситься до типу колгоспного двору, та земельної ділянки площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в с. Василівці Диканського району Полтавської області, однак через відсутність відомостей про цю землю у Державному земельному кадастрі та втрату померлим правовстановлюючих документів на будинок позбавлений можливості нотаріально оформити право власності на спадкове майно, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Від відповідача - Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області /далі - Диканська селищна рада/ - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа - Диканська державна нотаріальна контора Полтавської області /далі - Диканська держнотконтора/ - заперечень проти позову не подала, подала заяву про розгляд справи у відсутність її представника.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представника відповідача та представника третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Василівці Диканського району Полтавської області помер ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 03 березня 2003 року Диканською селищною радою.

За життя нині померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 22 серпня 1997 року Диканською селищною радою народних депутатів, належала земельна ділянка загальною площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення осбистого підсобного господарства, розташована в с. Василівці Диканського району Полтавської області. Державний акт був виданий у визначеному на той час порядку і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3. Належність вказаної землі нині померлому ОСОБА_2 також підтверджено довідкою про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданою відділом Держгеокадастру у Диканському районі Полтавської області 21.10.2015 року.

Відповідно до положень ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами. Положенням ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту реєстрації цих прав. Однак зміст ст. 125 ЗК України та порядок реєстрації земельних ділянок був змінений у 2009 році, а Закон України "Про Державний земельний кадастр" почав діяти лише з 01.01.2013 року, тобто після видачі ОСОБА_2 державного акта та після смерті останнього.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана вище земельна ділянка належала нині померлому ОСОБА_2. на законних підставах, хоча в подальшому після зміни земельного законодавства і не була внесена до Державного земельного кадастру, а тому є спадковим майном.

Крім вказаної земельної ділянки нині померлому ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 18 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Диканської селищної ради народних депутатів, як голові колгоспного двору, належало домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1. Згідно технічного пасторта, виданого 01.10.2015 року Приватним підприємством Полтавським Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", житловий будинок в цілому складається з житлового будинку літ. "А1", гаража - літ. В, вбиральні - літ. Г, сараїв - літ. Е, е, Ж, З, погреба - літ. е1, колодязя питного № 1, огорожі № 2. Право власності на ваказане домоволодіння за нині померлим ОСОБА_2 належним чином та у встановленому на той час законом порядку було зареєстровано в органах БТІ, однак свідоцтво про право на власності померлим було втрачено.

Як вбачається з довідки відповідача, у спірному домоволодінні проживав та був зареєстрований до дня смерті лише ОСОБА_2

Згідно до ст. 86 та ст. 100 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на момент придбання померлим ОСОБА_2 вказаного будинку, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. В особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Оскільки за життя ОСОБА_2 правомірно набув право власності на спірне домоволодіння, хоча і втратив оригінал Свідоцтва про право власності на своє ім'я на нього, суд приходить до висновку, що це майно також належало йому на законних підставах, а тому є спадковим.

Відповідно до ст. 527, ч. 1 ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, у тому числі усиновлені, дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а також якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Позивач є сином нині померлого ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим 08 січня 1958 року Василівською сільською радою Диканського району Полтавської області.

З довідок Диканської держнотконтори вбачається, що 17.06.2003 року після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа, в якій знаходяться заява про прийняття спадщини від позивача ОСОБА_1, який є сином померлого. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно через відсутність відомостей про спірну земельну ділянку у Державному земельному кдастрі, а також втрату оригінала Свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння на ім'я нині померлого ОСОБА_2

Враховуючи, що вказана вище земельна ділянка та домоволодіння є спадковим майном, яке належало померлому ОСОБА_2 на законних підставах, позивач, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті батька, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 125 ЗК України, ст. ст. 86, 100, 527, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 0,37 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 22 серпня 1997 року Диканською селищною радою народних депутаів Диканського району Полтавської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, який в цілому складається з житлового будинку літ. "А1", гаража - літ. В, вбиральні - літ. Г, сараїв - літ. Е, е, Ж, З, погреба - літ. е1, колодязя питного № 1, огорожі № 2 та належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 18 жовтня 1989 року Диканською селищною радою народних депутатів Диканського району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: