АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2135/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Дубова М.В.,

з участю представника позивача - адвоката Величка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „Брокбізнесбанк" про усунення перешкод у користуванні майном шляхом припинення його обтяження з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 жовтня 2015 року, -

встановила:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ „Брокбізнесбанк" (далі-банк) про усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом припинення обтяження, а саме: заборони, зареєстрованої 25.06.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Пруняк Н.М. за реєстраційним номером 5199805 на квартиру АДРЕСА_1 та іпотеки, зареєстрованої 24.12.2004 року у Державному реєстрі іпотек приватним нотаріусом Пруняк В.І. за №1571558 на вищевказану квартиру.

На обґрунтування позову зазначив, що грошове зобов'язання, на забезпечення виконання якого було укладено договір іпотеки, повністю було виконано боржником ОСОБА_5, кошти за договором кредиту були внесені кредитору та іпотекодержателю, ПАТ „Брокбізнесбанк". Однак відповідач не звернувся до державного реєстратора із заявою про зняття обтяження з предмету іпотеки, належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1, чим йому, як власнику майна, чиняться перешкоду у здійсненні права власності.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 6 жовтня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що ПАТ „Брокбізнесбанк" є неналежним відповідачем у справі, оскільки таким повинен бути орган державної реєстрації прав, який безпосередньо проводить заходи щодо припинення державної реєстрації іпотек, обтяження. На думку апелянта його права, як власника квартири, порушені саме банком, який, будучи кредитором, не вжив заходів щодо припинення іпотеки та обтяження в зв'язку з повним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Органом державної реєстрації прав не вчинено жодних дій на порушення його права власності на спірне майно, тому його залучення в якості відповідача в справі є неправильним.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник банку в суд не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в письмовій заяві просив суд розгляд справи провести без участі його представника.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 31.03.2004 року між ОСОБА_5 та ПАТ „Брокбізнесбанк" було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 10 000 дол. США на 9 місяців зі сплатою 14% річних за користування кредитом.

Того ж дня між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого поручитель надав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 в забезпечення виконання позичальником ОСОБА_5 своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

24.12.2004 року було укладено додаткові договори кредиту та іпотеки між банком, та відповідно, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зі зміненим графіком погашення заборгованості та продовженим терміном повернення кредиту - до 31.10.2005 року.

Згідно з відомостями з Державного реєстру іпотек, 24.12.2004 року реєстратором, приватним нотаріусом Пруняк В.І., було зареєстровано обтяження на підставі договору іпотеки на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 25.06.2007 року реєстратором, приватним нотаріусом Пруняк В.І., було зареєстровано обтяження, а саме заборона, на підставі договору іпотеки на вищевказану квартиру.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що ПАТ „Брокбізнесбанк" є неналежним відповідачем в справі, оскільки приймаючи до уваги зміст позовних вимог, дії щодо припинення обтяження має вчинити саме орган державної реєстрації прав, а не банк. Однак належний відповідач не був залучений до участі в справі, позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався, тому в позові слід відмовити.

Хоча встановлені судом першої інстанції обставини не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, однак враховуючи вимоги ч. 2 ст. 308 ЦПК України, оскільки висновок суду про необхідність відмови у задоволенні позову є правильним, тому колегія суддів приходить до висновку про можливість залишення рішення суду без змін.

Посилання суду на те, що належним відповідачем в справі є відповідний орган державної реєстрації прав є помилковим, оскільки саме на обтяжувача, в даному випадку ПАТ „Брокібзнесбанк", законом покладено обов'язок по вчиненню дій щодо припинення іпотеки, обтяження, який, як зазначив в позовній заяві ОСОБА_2, ним виконано не було, що і призвело до порушення його прав, як власника квартири.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що позичальник повністю виконав перед банком свої зобов'язання за кредитним договором, тому відпали обставини, які зумовили застосування обтяження щодо належної йому квартири.

Однак при цьому ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин, а саме, виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитом перед ПАТ „Брокбізнесбанк".

Долучені до позовної заяви квитанції, з яких вбачається проведення оплати отриманих у кредит коштів ОСОБА_5, не підтверджують відсутність боргу за кредитним договором, оскільки відсутні об'єктивні дані щодо загальної нарахованої суми за кредитом та її фактичної проплати з боку позичальника.

В порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, апеляційним судом апелянту було надано можливість подати до суду відповідні докази щодо відсутності боргу за кредитом, однак на дату постановлення ухвали таких надано не було.

Також не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 на те, що нотаріус не має можливості припинити обтяження через відсутність відповідних повноважень.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувала, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Частиною 2 статті 34 Закону України „Про нотаріат" передбачено, що на нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нотаріус, як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора крім передбачених п.п. 4 і 6 ч. 2 ст. 9 цього Закону.

Відповідно до п. 78 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

В даному випадку заборона (обтяження) на належне позивачу майно була здійснена приватним нотаріусом Пруняк Н.М., яка має також і повноваження на зняття цієї заборони та державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на квартиру.

Справа не містить також даних щодо письмового звернення ОСОБА_2 до ПАТ „Брокібзнесбанк" про припинення іпотеки та зняття обтяжень з належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1.

За встановлених вище обставин підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 6 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,27