АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/3277/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2576/К/15 суддя Приміч Г.І.
Категорія № 54 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря Маслової К.В.,

представника відповідача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Дочірнього підприємства птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед" на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства птахофабрика «Лозуватська» приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед"(далі - Птахофабрика). Уточнивши позовні вимоги в їх останній редакції просив скасувати наказ Птахофабрики № 562-к від 23.10.2014 року про його звільнення з роботи за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України; поновити його на роботі на посаді оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислового стада курок несучок з 24 жовтня 2014 року. Стягнути з Птахофабрики на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримку розрахунку в сумі 4893,28 грн., а також моральну шкоду в сумі 20000,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що з 09.11.2012 року по 24.10.2014 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. При цьому з 03.09.2013 року він займав посаду оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислового стада курок несучок. 23.10.2014 року було видано наказ № 562-к, яким його звільнено 24.10.2014 року у зв'язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Виданню наказу передувала розмова з директором птахофабрики, яка вимагала звільнитися за власним бажанням, на що він відмовився. Вважав, що звільнення позивача є помстою за його позов до відповідача про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві. Також, на думку ОСОБА_4 звільнення проведено з порушення трудового законодавства, оскільки всупереч вимогам п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, підставою його звільнення була відсутність кваліфікації оператора 6 розряду та відповідного посвідчення, що було достеменно відомо роботодавцю при прийомі на роботу. Вказана кваліфікація не є обов'язковою згідно посадової інструкції оператора, та відсутність посвідчення про отримання відповідної кваліфікації не перешкоджала ОСОБА_4 працювати на вказаній посаді більше 1 року. За період роботи позивача на вказаній посаді він не мав жодних зауважень щодо виконуваної роботи. Також, позивач стверджував про порушення права на виплату вихідної допомоги при звільненні на підставі п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України та вказував, що позивачу не було запропоновано іншої роботи на даному підприємстві.

Крім того, грубе порушення трудових прав позивача, той факт, що після отримання виробничої травми він був звільнений із вказаного підприємства через невідповідність займаній посаді, завдало позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, зумовлених незаконним позбавленням роботи та заробітку на який він розраховував. Крім цього, вказана ситуація докорінно змінила звичний спосіб його життя, оскільки він був позбавлений можливості працювати та заробляти собі на життя звичною працею, вимушений був шукати роботу, що вимагало від нього додаткових зусиль, оскільки після отримання виробничої травми та з записом про звільнення за п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України складніше знайти роботу.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано наказ Дочірнього підприємства Птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед" № 562-к від 23.10.2014 року «Про звільнення з роботи» ОСОБА_4.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислового стада курок несучок Дочірнього підприємства Птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед" з 25 жовтня 2014 року.

Стягнуто з Дочірнього підприємства Птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед", , розташованого за адресою: 53020, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вулиця Чкалова, буд. 29 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 26518 (двадцять шість тисяч п'ятсот вісімнадцять) гривен 97 копійок, в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.10.2014 року по 09.11.2015 року включно.

Стягнуто з Дочірнього підприємства Птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед", , розташованого за адресою: 53020, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вулиця Чкалова, буд. 29 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 1000 (одну тисячу) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Стягнуто з Дочірнього підприємства Птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед", , розташованого за адресою: 53020, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Лозуватка, вулиця Чкалова, буд. 29, на користь держави в рахунок сплати судового збору 995 (дев'ятсот дев'яносто п'ять) гривен 99 копійок.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислового стада курок несучок Дочірнього підприємства Птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед" допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник Птахофабрики зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач отримавши попередження про звільнення та пропозицію укладення з ним цивільно-правового характеру, самостійно відмовився працювати на птахофабриці, що підтверджується його власним записом в попередженні. Крім того, вважає що судом безпідставно частково задоволено вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди, оскільки останній в судовому засіданні, обґрунтовуючи вимоги щодо моральної шкоди, зазначив, що в нього іноді болить око, пошкоджене на Птахофабриці, при цьому за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.12.2014 року позивачеві відшкодовано моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., завдану йому отриманням травми на виробництві.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 09.11.2012 року по 24.10.2014 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ДП Птахофабрика "Лозуватська" ПАК з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед", скорочене найменування ДП Птахофабрика "Лозуватська" (а.с.133-135).

04.09.2013 року ОСОБА_4 був переведений на посаду оператора птахофабрики та механізованих ферм цеху промислового стада курок несучок, яку займав до дати звільнення, що підтверджується записами в трудовій книжці, копіями відповідних наказів (а.с.4,13-14).

24.10.2014 року позивач був звільнений з займаної посади на підставі п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу № 562-к від 23.10.2014 року у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації (а.с.3,4,15).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, зокрема суд дійшов висновку про порушення відповідачем порядку звільнення, встановленого діючим КЗпП України, а отже і порушення права позивача на працю та завдання йому неправомірними діями моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Пунктом 21 Постанови Пленуму ВС України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.01.1992 року із змінами, передбачено припинення трудового договору за п.2 ст.40 КЗпП України може визнаватися правильним в тому разі, якщо воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Отже, в розумінні вказаної норми обов'язковою умовою законності звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України є встановлення факту недостатньої кваліфікації, яка перешкоджає продовженню даної роботи.

З пояснень представника відповідача, висновок про невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислово стада курок несучок, був зроблений на підставі висновку з дослідження причин нещасного випадку, що стався з ОСОБА_4 08.05.2014 року, згідно з яким у нього відсутнє посвідчення про набуття професії оператора птахофабрик та механізованих ферм 6 розряду, що підтверджується попередженням про звільнення та другорядною причиною звільнення стало порушення вимог Інструкції з охорони праці ОСОБА_4 (а.с.16,22-31,57-58).

Посадова інструкція оператора птахофабрик та механізованих ферм, затверджена директором ДП птахофабрика "Лозуватська" 03.09.2013 року, не встановлює до претендента на вказану посаду такої вимоги, як наявність кваліфікації оператора 6 розряду та відповідного посвідчення (а.с.93). Позивач переведений на посаду оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислово стада курок несучок за відсутності такого посвідчення, займав вказану посаду більше 1 року та протягом вказаного періоду не отримував зауважень щодо якості виконуваної роботи, що не заперечував представник відповідача в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з пояснень інших працівників ДП птахофабрика "Лозуватська", вони пройшли відповідну кваліфікаційну підготовку та отримали посвідчення лише 18.12.2014 року, тобто вже після звільнення позивача, що свідчить про можливість проходженням позивачем такої підготовки в майбутньому, у разі не проведення його звільнення (а.с.59).

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутність у позивача відповідної кваліфікації та посвідчення була очевидною для відповідача при його переведенні на посаду оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислово стада курок несучок, при цьому, не перешкоджала йому належно здійснювати свої посадові обов'язки протягом періоду часу більше 1 року. Позивачу, на відміну від інших операторів, не було запропоновано отримати відповідну кваліфікацію оператора та отримати посвідчення, що додатково свідчить про вибірковий підхід відповідача та про відсутність законних підстав для звільнення позивача за п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

До того ж, відповідно до ст. 21 КЗпП України саме роботодавець має забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. На власника або уповноважений ним орган покладається систематичне проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної охорони. Саме, на власника, згідно ст. 160 КЗпП України покладається постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці.

Однак в порушення вказаних вимог закону, при переведенні ОСОБА_4 на посаду оператора птахофабрики та механізованих ферм цеху промислового стада курок несучок, відповідач не організував проведення професійної підготовки працівника, не провів його стажування, не організував проведення його кваліфікаційної атестації з видачею відповідного посвідчення, що підтверджується експертним висновком (а.с.22-24,56-58) та не заперечувалося представником відповідача в судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посилання відповідача про відсутність у позивача кваліфікації оператора птахофабрик 6 розряду та відповідного посвідчення, отримання якого мало бути організоване самим роботодавцем, не може бути законним обґрунтуванням звільнення у зв'язку невідповідністю займаній посаді.

Як вбачається з ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстави п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

В матеріалах справи міститься складена відповідачем довідка № 373 від 16.12.2014 року, згідно якої станом на 23-24 жовтня 2015 року на підприємстві були відсутні вакантні посади, на які можна було б перевести ОСОБА_4 згідно його кваліфікації (а.с. 32). Проет, зі змісту ст. 32 КЗпП України та п. 31 Постанови Пленуму ВС України № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", вбачається, що переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Тобто, обов'язковою умовою законності звільнення за п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, є обов'язок роботодавця запропонувати працівникові всі наявні вакансії, які він має право зайняти за умови відповідності вимогам до цих посад. Отже, відповідачем, в супереч ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних доказів відсутності вакантних посад на які міг бути переведений ОСОБА_4 на дату його звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичного відношення до твердження представника відповідача, про те, що ОСОБА_4 відмовився від трудових відносин з ДП Птахофабрика "Лозуватська", зокрема власноручно зазначив про це в попередженні, оскільки зі змісту попередження від 23.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 не було запропоновано залишитись в трудових відносинах з ДП Птахофабрика "Лозуватська", зокрема в результаті переведення, натомість було запропоновано укласти цивільно-правовий договір, що виключає існування трудових відносин, на що ОСОБА_4 відмовився (а.с. 16). У звязку з чим колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відмови позивача працювати в підприємстві відповідача.

Відтак, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача проведено з порушенням закону, оскільки проведено за відсутності підстав передбачених п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України та без дотримання ч.2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно зі ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 2 ч.1 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Як вбачається з наказу про звільнення позивача (а.с.15), при звільненні йому підлягали виплаті заробітна плата за відпрацьований період та компенсація за 12 календарних днів невикористаної відпустки. Жодних вказівок про виплату вихідної допомоги відповідно до ст. 44 КЗпП України наказ не містить. Відомість на виплату грошей ОСОБА_4 № 375 за жовтень 2014 року, свідчить про виплату йому 3487,12 грн., що відповідає сумі заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку (а.с. 21).

Згідно зі ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки судом встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_4 24.10.2014 року, який є його останнім робочим днем, станом на дату ухвалення рішення суду права позивача не відновлено, йому не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, розгляд справи тривав більше 1 року не з вини позивача, що підтверджується матеріалами справи, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності скасувати наказ ДП Птахофабрика "Лозуватська" № 562-к від 23.10.2014 року та поновити ОСОБА_4 на посаді оператора птахофабрик та механізованих ферм цеху промислового стада курок несучок ДП Птахофабрика "Лозуватська" з 25.10.2014 року, із стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 25.10.2014 року по 09.11.2015 року. При цьому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про поновлення на роботі з 24.10.2014 року та стягнення середнього заробітку починаючи з цієї дати є необґрунтованими, оскільки 24.10.2014 року є останнім робочим днем ОСОБА_4 за який йому нарахована та виплачена заробітна плата.

Виплата середнього заробітку за затримку розрахунку по вихідній допомозі не підлягає стягненню у звязку з відновленням прав позивача шляхом поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. А стягнення невиплаченої вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку можливе лише у разі законності звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з п. 1, п. 2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати, цей порядок застосовується і у випадках вимушеного прогулу, при цьому середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Відповідно до п.п. 3 п. 3 Постанови № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Колегія суддів також погоджується з розрахунком стягнутого судом першої інстанції середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного.

Згідно колективного договору ДП птахофабрика "Лозуватська", на підприємстві було встановлено 5 денний та 6 денний робочий тиждень (а.с.107-127). Відповідно графіків роботи ДП Птахофабрика "Лозуватська" на 2014-2015 роки, табелю обліку робочого часу за серпень та вересень 2014 року, які є місяцями, що передують події - звільненню ОСОБА_4, останній працював за 6-ти денним робочим тижнем з вихідним днем - понеділок, при цьому у серпні 2014 року він фактично відпрацював 20 робочих днів та 8 днів перебував на лікарняному, які підлягають виключенню з розрахунку (згідно п.2 Постанови № 100), а у вересні 2014 року він відпрацював 25 робочих днів (а.с.100-103).

ОСОБА_4 в серпні 2014 року було нараховано заробітну плату в розмірі 2196,04 грн., з яких 97,20 грн. лікарняні за рахунок ФСС та 226,80 грн. лікарняні за рахунок підприємства, та у вересні 2014 року - 1965,24 грн. (а.с. 20,142).

Згідно з п.п.2 п.4 Постанови № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю не враховується, тому виплати лікарняних проведені в серпні 2014 року на суму 324 грн. (97,2 грн. та 226,8 грн.) не підлягають врахуванню при визначенні суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 8 Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, середньоденний заробіток ОСОБА_4 складає 85,27 грн. (2196,04 грн. - 97,2 грн. - 226,8 грн. + 1965,24 грн. / 45 робочих днів за період серпня-вересня 2014 року).

Кількість робочих днів в періоді за який нараховується середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 311 робочих днів (за період з 25.10.2014 року по 31.12.2014 року - 58 днів та з 01.01.2015 року по 09.11.2015 року - 253 днів), що підтверджується графіками роботи на 2014 та 2015 рік ДП Птахофабрика "Лозуватська" (а.с. 90-91).

Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_4, за період з 25.10.2014 року по 09.11.2015 року складає 26 518,97 грн. (311 робочих днів Х 85,27 грн. середньоденний заробіток), та підлягає стягненню з відповідача ДП Птахофабрика "Лозуватська".

Крім того, звертаючись з вказаним позовом до суду, ОСОБА_4 просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти на рахунок відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4, завданої відповідачем незаконним звільненням з роботи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Так, незаконним звільненням ОСОБА_4 відповідач порушив трудове законодавство, яке завдало позивачу моральних страждань, оскільки він був позбавлений гарантованого ст. 43 Конституції України права заробляти собі на життя працею, змушений був захищати своє право в суді. В результаті звільнення він був позбавлений роботи, засобів для існування, що змінило звичний для нього спосіб життя, та змусило вживати додаткових зусиль для організації життя, зокрема звертатися до суду, для відновлення свого порушеного права та шукати роботу.

Колегія суддів також погоджується і з розміром суми, стягнутої з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., оскільки суд першої інстанції врахував характер допущеного відповідачем порушення, розмір та глибину душевних страждань ОСОБА_4, який був незаконно звільнений з підприємства на якому отримав виробничу травму, крім того, суд виходив із принципів розумності та справедливості.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення моральної шкоди, оскільки вони спростовуються викладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються належними доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства птахофабрика "Лозуватська" приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Паблік Лімітед" відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: