Справа № 346/2240/15-ц
Провадження № 2/346/968/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді: Бирич Н.В.,

з участю секретаря: Нефьодової Т.В.,

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі. 21.02.2005 року шлюб між батьками позивачки було розірвано. Після розлучення її батьків вона залишилась проживати з матір'ю і перебула на її утриманні.

На даний час позивач є студенткою Прикарпатського національного університету ім. В. Стефаника, платної форми навчання. Вказує, що її кошти потрібні на навчання, а відповідач добровільно не надає кошти, хоча і має змогу, оскільки займається підприємницькою діяльністю. Позивач просить суд стягувати з ОСОБА_1, аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно з часу звернення до суду і до закінчення навчання, а також стягнути з відповідача судовий збір та всі інші документально підтверджені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з'явився, та заперечив повністю даний позов, пояснив суду, що хоча він і сплачував раніше аліменти на утримання ОСОБА_3, до досягнення нею повноліття, однак це робив добровільно, і її батьком не являється, оскільки коли вона народилась, то він не перебував у шлюбі з її матір"ю, а вони одружились пізніше, просив в позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що відповідач ОСОБА_1 не є батьком позивача ОСОБА_3, і при цьому покликалась на запис акта про народження позивача, та те, що на момент народження ОСОБА_3 відповідач не перебував у шлюбі з її матір'ю, зауважила, що аліменти до досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував добровільно, просила у позові відмовити.

Вислухавши пояснення відповідача та доводи його представника, дослідивши докази у справі, судом встановлено наступне.

Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів в користь дитини, яка продовжує навчання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 cерії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, відповідач ОСОБА_1 є батьком позивача ОСОБА_3 ( а.с. 4). А також згідно запису про народження № 27 від 02 серпня 1996 року, вказані відомості про батька ОСОБА_3, по заяві матері, - ОСОБА_1 (а.с. 45, 56).

Відповідно до довідки Відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції відповідач ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання ОСОБА_3 (а.с. 29). Також згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину. Згідно вказаного рішення суду, відповідач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву з прохання розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 30, 61).

Згідно із ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, вказані в сукупності докази дають суду достатні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 не оспорював своє батьківство до повноліття ОСОБА_3, та визнавав в судовому порядку вимоги ОСОБА_3, та сплачував аліменти до повноліття, а також додаткові витрати на дитину, однак тільки на даний момент заперечує своє батьківство стосовно ОСОБА_3. Суд вважає, доводи відповідача та представника відповідача необгрунтованими стосовно заперечення батьківства, оскільки відповідач не надав жодних доказів у їх підтвердження.

За вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Повнолітня ОСОБА_3 є студенткою Прикарпатського національного університету ім. В. Стефаника (факультет іноземних мов), що підтверджується копією довідки № 1580 від 25.12.2014 року (а.с. 7). Між державним вищим навчальним закладом «Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника» в особі ректора Цепенди Ігоря Євгеновича, який діяв на підставі Статуту університету з однієї сторони, та ОСОБА_3, яка діяла за згодою матері ОСОБА_4 було укладено договір про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра на факультет іноземних мов ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника». Згідно даного договору загальна вартість навчання за період з 01.09.2013 року по 31.07.2017 року становить 44 340 грн.(а.с. 6).

ОСОБА_3 у зв'язку з навчанням не працює.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дочки, сина;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

За приписами ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_1 займається оптовою торгівлею шкірсировини, шкурами та шкірою. (а.с.9).

Отже, враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 грн. щомісячно на час навчання, починаючи з 13 травня 2015 року, але не пізніше досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку.

Судові витрати суд розподілив відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 181, 182, 191, 199 Сімейного кодексу України, ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої АДРЕСА_2, у зв'язку з її навчанням у твердій грошовій сумі по 400 (чотириста) гривень щомісячно на час навчання, але не пізніше ніж досягнення нею 23-річного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 13 травня 2015 року.

Право на утримання припиняється у разі припинення ОСОБА_3 навчання.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановлених строків його оскарження.

Суддя Бирич Н. В.