У х в а л а

іменем україни

07 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Закропивного О.В.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 червня 2011 року між банком і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 17 тис. грн. Згідно умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту відповідач зобов'язався повертати кредитні кошти та сплачувати проценти та комісію за його користування, однак свої зобов'язання відповідач не виконує.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, яка станом на 12 серпня 2014 року становить 73 104 грн 85 коп.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2011 року в сумі 32 266 грн 54 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 14 651 грн 24 коп., заборгованості зі сплати процентів у розмірі 5 792 грн 41 коп., заборгованості зі сплати комісії у розмірі 8 822 грн 89 коп. та пені у розмірі 3 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2015 року змінено рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2015 року в частині стягнення з боржника пені. Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» пеню за кредитним договором від 22 червня 2011 року у розмірі 249 266 грн 54 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення в частині стягнення пені та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому відповідно до положень ст. 335 ЦПК України колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не переглядаються.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що 22 червня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № BLаЖГА00046029, згідно з яким боржнику було надано кредит у сумі 17 тис. грн. Згідно умов кредитного договору та графіку погашення заборгованості по кредиту відповідач зобов'язався повертати кредитні кошти та сплачувати проценти та комісію за його користування.

Згідно з п. 4.3 вказаного кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів боржник сплачує пеню у розмірі 0,5 % за кожен день прострочення від суми невиконаних зобов'язань.

Звертаючись до суду із позовом, Банк вказував на те, що сума плати за пропуск платежів (пеня) станом на 12 серпня 2014 року складає 43 838 грн 31 коп.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру пені, суд апеляційної інстанції виходив із того, що боржник порушує виконання кредитних зобов'язань з січня 2012 року та не надав суду належних доказів наявності підстав для зменшення розміру нарахованої банком пені до 3 тис. грн.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики).

Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України, в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі.

Відповідно до статті 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання настають правові наслідки, передбачені законом чи договором.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

При цьому, ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що розмір неустойки нарахований банком у сумі 43 838 грн 31 коп. є значно більшим від розміру боргового зобов'язання, а тому згідно з положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України є підстави для зменшення відповідної суми до 3 тис. грн, що не перевищуватиме збитків, завданих позивачу невчасним виконанням договірних зобов'язань та відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, що визначені ст. 3 ЦК України.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу касаційною скаргою ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2015 року скасувати, а рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 квітня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:О.В.Закропивного
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик