АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9904/15 Справа № 180/786/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю., при секретареві Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з позовом про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, просило стягнути з ОСОБА_2 у рахунок погашення кредитної заборгованості 13494,73 швейцарських франків за період з 01.11.2012р. по 28.02.2015р., 1094447грн.13коп. пені на прострочену заборгованість за відсотками за період з 02.03.2014р. по 02.03.2015р., 360695грн.74коп. пені на прострочену заборгованість за основним боргом (кредитом) за період з 02.03.2014р. по 02.03.2015р. У рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_4 у сумі 71684,54 швейцарських франків та 470142грн.87коп. просило звернути стягнення на належну іпотекодателю ОСОБА_3 будівлю кафе за адресою м.Марганець вул.40 років Жовтня, №2.

Рішенням Марганецького міського суду від 05.10.2015р. позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м.Дніпропетровськ задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Дніпропетровськ заборгованість за кредитним договором №5007С82 від 17.09.2007 р. по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01.11.2012 р. по 28.02.2015 р. в розмірі 13 494,73 швейцарських франків, пені на прострочену заборгованість за процентами за період з 02.03.2014 р. по 02.03.2015 р. у розмірі 109 447,13грн., пені на прострочену заборгованість за основним боргом за період з 02.03.2014р. по 02.03.2015 р. у розмірі 360 695,74 грн. У задоволенні позовних вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» просило скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні його вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на його невідповідність вимогам закону у цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, колегія суддів вважає, що воно підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у позові банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

17.09.2007р. між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник: ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №5007082, за умовами якого останньому надано кредит у сумі 124 800,00 швейцарських франків, зі сплатою процентів за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної ставки процентної ставки не менше 10,99% річних з кінцевою датою погашення кредитних сум 16.09.2014р. Згідно п.п. 2.4.1., 2.5.1 кредитного договору позичальник повинен погасити кредит та сплатити відсотки за користування ним у строки та у сумах визначених графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 2.4.2. кредитного договору у разі порушення строків погашення кредиту, процентів та платежів за договором, позичальник сплачує банку за кожен день прострочення, включаючи день платежу, пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати повного погашення заборгованості за кредитом, процентами та платежами за цим договором у повному обсязі. Графіком надання та погашення кредиту передбачено погашення кредитних сум щомісячними платежами (а.с.32-36).

17.09.2007р. між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник: ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 50072110, за умовами якого остання на забезпечення зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором передала в іпотеку нежитлову будівлю - будівлю кафе загальною площею 580,20кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., м. Марганець, вул. 40 років жовтня, буд.2 загальною заставною вартістю 678 560 грн. За п.п.1.3.,1.4. договору будівля кафе належить ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого 08.06.2007р. договору купівлі-продажу та перебуває у спільній сумісній власності з ОСОБА_5 (а.с.41,42).

За відомостями банку за кредитним договором існує заборгованість. Рішенням Марганецького міського суду від 08.04.2013 р. за позовом прокурора Бабушкінського району м.Дніпропетровськ в інтересах держави ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з ОСОБА_6 стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 58 189,81 грн., що існувала станом на 07.11.2012 р., а саме: заборгованість по кредиту 52 772,98 швейцарських франків, заборгованість по процентам за кредитом за період 01.12.2011 р. по 31.10.2012 р. в сумі 5 416,83 швейцарських фраків, заборгованість по пені за кредитом та процентами за період з 17.01.2012 р. по 07.11.2012 р. в сумі 23 513,32 грн. Виконання рішення здійснюється в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження ВДВС Марганецького міського управління юстиції. З посиланням на те, що рішення суду у повному обсязі не виконано, у рахунок погашення кредитної заборгованості банк звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - кафе у м. Марганець, вул. 40 років Жовтня, 2 (а.с. 22-25).

За ч.2 ст. 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) у разі коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також право на відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.1.3. укладеного 17.09.2007р. між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник: ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та ОСОБА_3 іпотечного договору предметом іпотеки є кафе у м. Марганець, вул. 40 років Жовтня, 2, як належне ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2007р. Розділом 5 іпотечного договору з метою забезпечення вимог банку до ОСОБА_2 передбачено звернення стягнення на кафе, яке належне ОСОБА_3

Проте фактично кафе у м. Марганець, вул. 40 років Жовтня, 2 належить не ОСОБА_3, а ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Так, рішенням Марганецького міського суду від 20.08.2008р. задоволено позовні вимоги ВАТ «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, визнано недійсними: договір купівлі-продажу №0186/07 від 24.07.2002р. приміщення кафе за адресою у м. Марганець, парк ім. Островського, укладений між ТОВ «Марганець Со» та ОСОБА_7, зареєстрований товарною біржею «Український Земельно-промисловий ресурс» під №0186/07; договір купівлі-продажу від 27.03.2007р. приміщення цього ж кафе «Юність» у м. Марганець, вул. 40 років Жовтня,2, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, договір купівлі-продажу від 08.06.2007р. приміщення кафе, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_3; визнано право власності на будівлю кафе «Юність» у м. Марганець, вул. 40 років Жовтня, 2 за ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та витребувано його у ОСОБА_3 При цьому судом першої інстанції встановлено, що, не зважаючи на укладені договори, власником приміщення кафе весь час було лише ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». З ТОВ «Марганець Со» не укладалось жодної угоди, а тому воно не набувало права власності на вказане кафе та відповідно і не мало права його відчужувати. У звязку з цим з метою захисту права власності ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» визнані недійсними усі укладені відносно кафе угоди та витребувано його від ОСОБА_3 Одночасно у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на приміщення кафе та витребування його із володіння ВАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» рішенням суду відмовлено (а.с.68-77). Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2013 року визнано протиправними дії ДОКП «Марганецьке МБТІ» по реєстрації права власності на об'єкт нерухомості по вул. 40 років Жовтня,2 у м. Марганці за МП «Марганець СО» (правонаступник: ТзОВ «Марагнец СО ЛТД»), за ОСОБА_7 та зобов'язано Реєстраційну службу Марганецького МУЮ Дніпропетровської області скасувати запис про право власності на вказаний об'єкт нерухомості за ОСОБА_3 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.1012р. рішення Марганецького міського суду від 20.08.2008р. залишено без змін (а.с.78-86).

Зазначені обставини свідчать, що, починаючи з угоди від 24.07.2002р. визнано недійсними усі наступні укладені угоди відносно кафе «Юність» у м. Марганець, вул. 40 років Жовтня, 2 , у тому числі і угода, укладена 08.06.2007р. з ОСОБА_3, саме ж кафе було витребувано від неї на користь його власника ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат».

Враховуючи встановлені обставини про неналежність ОСОБА_3 переданого в іпотеку приміщення кафе, підстав для звернення стягнення на нього у порядку погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» немає, а тому у задоволенні позову банку слід відмовити саме з вказаних підстав. Правильно відмовивши у задоволенні позовної вимоги банку, суд першої інстанції помилково посилався на ч.4 ст.559 ЦК України та на припинення поруки ОСОБА_3 Спірні правовідносини сторін виникли не з приводу поруки, а з приводу іншого виду забезпечення виконання зобовязання іпотеки, які регулюються ст.ст.572,574,590 ЦК України. У звязку з цим рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з частковим задоволенням апеляційної скарги банку.

В іншій частині апеляційна скарга банку задоволенню не підлягає. Твердження банку про необхідність задоволення його вимог за рахунок нерухомого майна, зазначеного в іпотечному договорі, суперечать наведеним вище обставинам та вимогам закону. Вимоги ст.23 Закону України «Про іпотеку» щодо переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи та набуття останньою статусу іпотекодавця також не можуть бути застосовані до ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», оскільки за судовим рішенням від 20.08.2008р. фактично відбувся не перехід до нього права власності на приміщення кафе, а поновлення порушених прав власника цього майна. За таких обставин у свою чергу не можуть бути застосовані і правові наслідки іпотечного договору відносно нерухомого майна, належного ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». Посилання банку в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» набуло права власності на приміщення кафе лише після набрання чинності судовим рішенням від 20.08.2008р. з 11.01.2012р. безпідставні, оскільки вказане приміщення кафе не вибувало з володіння ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». Вказані факти та обставини встановлені зазначеними судовим рішенням та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Про вказаний факт свідчать і вимоги ОСОБА_3 про витребування приміщення з володіння ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», у задоволенні яких їй було відмовлено. Наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про захист права власності ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» свідчить про перевагу інтересів останнього як першого і єдиного власника майна. Крім того, банк фактично вже скористався наявним у нього правом задоволення вимог кредитора іншим способом захисту шляхом стягнення грошових сум кредитної заборгованості безпосередньо з позичальника.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2015 року змінити в оскарженій частині, а саме, в частині правового обґрунтування відмови у позові Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_9

ОСОБА_10