АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5695/15 Справа № 207/5274/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Глущенко Н.Г., при секретареві Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (треті особи: Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Реєстраційна служба Дніпродзержинського міського управління юстиції) про визнання права власності на 1/3 частину квартири та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_2 з позовом, яким просила визнати за нею на підставі ст.317 ЦК України та ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» право власності на належну відповідачу 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та зобовязати реєстраційну службу Дніпродзержинського міського управління юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження вказаної частини квартири. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вказана частина квартира належить відповідачу як боржнику по аліментам та була передана їй як стягувачу у часткове погашення його заборгованості.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 17.04.2015р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону та на позбавлення його як інваліда єдиного місця проживання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири та про зобовязання реєстраційної служби вилучити запис про її обтяження, суд першої інстанції посилався на ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та обґрунтованість позовних вимог у звязку з помилками складеного державним виконавцем акту про передачу майна боржника стягувачу.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (попереднє призвіще «Мамій») М.О. з 22.11.1997р. по 30.11.1999р. перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 25.06.1998р. у них народилась дочка ОСОБА_5 (а.с.9-11).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1999р. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.29).

Постановою Баглійського райсуду м.Дніпродзержинськ від 21.06.1999р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 стягнуто аліменти у розмірі ? частини усіх видів його доходу щомісячно до повноліття дочки (а.с.20). 10.06.2002р. Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинськ видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 (а.с.13). ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів і станом на 14.08.2007р. мав заборгованість у сумі 3774грн.85коп. (а.с.14,15). За відомостями Баглійського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції станом на 31.10.2009р. заборгованість по аліментам складала суму 17679грн.79коп. (а.с.86).

Актом опису та арешту від 13.02.2010р. на виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем описано належне боржнику ОСОБА_2 майно 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. 27.08.2010р. у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна зареєстровано вказане обтяження належної ОСОБА_2 частини квартири (а.с.27,74-76).

У процесі реалізації майна боржника на публічних торгах згідно постанови державного виконавця Баглійського відділу державної виконавчої служби від 28.12.2010р. вирішено передати стягувачу ОСОБА_3 у власність 1/3 частину належної боржнику ОСОБА_2 квартири вартістю 17463грн. у рахунок часткового погашення заборгованості по аліментам, яка станом на 28.12.2010р. складала 24915грн.79коп. (а.с.21). За актом від 28.12.2010р. державним виконавцем Баглійського відділу державної виконавчої служби передано у власність ОСОБА_3 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 (а.с.22).

За ч.6 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно. Згідно вимог ч.9 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Вимогами п.6 ч.1 ст.34,ч.3 ст.72 Закону України «Про нотаріат» передбачено видачу нотаріусом свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо останні не відбулись, на підставі відповідного акту державного виконавця.

Постановою приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 26.09.2014р. ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 з посиланням на те, що в акті від 28.12.2010р. про передачу стягувача майна: в адресі останнього невірно зазначено номер будинку, не зазначено розміру житлової площі майна та правовстановлюючого документу, на підставі якого майно належало боржнику (а.с.25).

Наведене свідчить, що діючим законодавством передбачено відповідний спеціальний нотаріальний порядок оформлення права власності стягувача на передане йому у виконавчому провадженні майно боржника на погашення боргу останнього. При цьому матеріали справи не містять відомостей про оскарження ОСОБА_3 відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за наявності надання йому відповідного акту державного виконавця про передачу майна стягувачу чи оскарження відмови або бездіяльності державної виконавчої служби відносно усунення недоліків акту державного виконавця, який є єдиною підставою для оформлення права власності стягувача.

Відповідно до вимог ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у передбачений законом спосіб у разі порушення, невизнання або оспорювання цього права.

Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на передане їй у виконавчому провадженні майно боржника, ОСОБА_3 не зазначала про порушення, невизнання або оспорювання цього її права. Правові підстави (ст.317 ЦК України та ст.62 Закону України «Про виконавче провадження»), на які вона посилалась у позовній заяві, не передбачають визнання права власності на майно у судовому порядку. а тому у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на частину майна слід відмовити.

Ухваливши рішення про зобовязання реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження 1/3 частини квартири квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції залишив поза увагою процесуальний статус реєстраційної служби та те, що вона по справі залучена позивачкою лише третьою особою, а не відповідачем. У передбаченому ст.33 ЦПК України належний її процесуальний статус не визначався. За таких обставин підстав покладати зобовязання на реєстраційну службу, як третю особу, не малось.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позовних вимогах.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину квартири та зобовязання вчинити дії.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_7

ОСОБА_8