Справа № 761/9870/15-ц
Провадження №2/761/4844/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 010/LCA від 04.02.2008 року та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/LCA від 04.02.2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 010/LCA від 04.02.2008 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до укладення договору про надання споживчого кредиту № 010/LCA від 04.02.2008 року Банком не було надано позивачу в письмовому вигляді необхідну інформацію, передбачену Правилами надання банками України інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року та статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів». В зв'язку із чим вважав договір недійсним як такий, що був укладений внаслідок нечесної підприємницької практики та у зв'язку із введенням відповідачем в оману.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 010/LCA від 04.02.2008 року.

Не погоджуючись із первісним позовом, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулось до суду із зустрічним позовом, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 010/LCA від 04.02.2008 року в сумі 9648,61 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 21.04.2015 року складає 214723,90 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що 04.02.2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/LCA, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 21644,36 доларів США, строком до 01.02.2013 року, зі сплатою 9,9 % річних для купівлі автомобіля «Рено Меган», 2007 року випуску. 16.04.2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, відповідно до якого термін кінцевого повернення кредиту встановлений до 15.01.2018 року. ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а ОСОБА_1 в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушував та не виконував, внаслідок чого у останнього станом на 21.04.2015 року утворилась заборгованість перед Банком в загальному розмірі 9648,61 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати.

Позивач за первісним позовом та його представник у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заперечень на зустрічну позовну заяву не надали. В заяві від 13.05.2015 року (зареєстрована 18.05.2015 року) позивач просив суд розглядати справу у його відсутності.

Відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, в заяві від 28.07.2015 року просив суд розглядати справу у його відсутності. 21.05.2015 року через канцелярію суду надав заперечення на первісний позов, в яких просив суд відмовити у його задоволенні у зв'язку із необґрунтованістю та безпідставністю. Посилався на те, що ОСОБА_1 було повідомлено про умови кредитування до укладення кредитного договору листом ознайомлення з умовами отримання кредиту на купівлю нового авто. Окрім того, сторони погодили усі необхідні умови шляхом підписання кредитного договору. Також ОСОБА_1 протягом 2008-2014 років виконував умови кредитного договору, а отже погоджувався із їх виконанням.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову з огляду на наступне.

Щодо вимог за первісним позовом слід зазначити наступне.

04.02.2008 року між Банком (за договором - Кредитор) та ОСОБА_1 (за договором - Позичальник) було укладено кредитний договір № 010/LCA (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до умов якого Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 21644,36 доларів США на умовах цього договору, а Позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором (а.с. 5-9).

16.04.2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, відповідно до якого термін кінцевого повернення кредиту встановлений до 15.01.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ч.1 ст. 627 ст.629 ЦК України).

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Судом встановлено, що спірний договір вчинено в письмовій формі за наявності згоди обох сторін, доказів іншого суду не надано.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами отримання кредиту на купівлю нового авто в автосалонах до укладення кредитного договору, шляхом підписання відповідного листа (а.с. 59-60), заявки-анкети щодо отримання кредиту (а.с. 60-61).

Також слід зазначити, що відповідно до п. 3.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

Відповідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України під час розгляду справи № 6-161цс12, відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів із метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Разом з тим, суд вважає, що під час розгляду даної справи позивачем за первісним позовом не доведено, що вказаний спірний Кредитний договір є нечесною підприємницькою практикою та був укладений під впливом введення його в оману.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову в частині визнання недійсним Кредитного договору.

Щодо вимог за зустрічним позовом слід зазначити наступне.

Як зазначалось вище та було встановлено судом, 04.02.2008 року між Банком (за договором - Кредитор) та ОСОБА_1 (за договором - Позичальник) було укладено кредитний договір № 010/LCA (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до умов якого Кредитор зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 21644,36 доларів США на умовах цього договору, а Позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором (а.с. 5-9, а.с. 20-25).

16.04.2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, відповідно до якого термін кінцевого повернення кредиту встановлений до 15.01.2018 року (а.с. 27).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пп. 1.1, 1.4, 2.3, 3.3.2 кредитного договору ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання сплачувати платежі за кредитом та нараховані проценти щомісячно до 15 числа кожного місяця.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається із матеріалів справи, банком зобов'язання за договором виконано, що підтверджується валютними меморіальними ордерами № 010/LCA та № 1 від 04.02.2008 року (а.с. 32, 33), а ОСОБА_1 в свою чергу порушив умови договору, відповідно до якого зобов'язувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором кредиту, що підтверджується оборотними відомостями по рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 та розрахунком заборгованості станом на 21.04.2015 року в сумі 9648,61 доларів США.

Судом встановлено, що Банком надсилались вимоги ОСОБА_1 про виконання вимог за кредитним договором, які залишились без належного реагування.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором.

Згідно п. 5.2. кредитного договору у разі прострочення строку оплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу.

У зв'язку з простроченням відповідачем платежів за кредитним договором, згідно з розрахунком, який був перевірений судом, станом на 21.04.2015 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становить 9648,61 доларів США, що еквівалентно 214723,90 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 7780,75 доларів США, що еквівалентно 173155,82 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 1196,67 доларів США, що еквівалентно 26631,16 грн., нараховані відсотки - 51,84 долари США, що еквівалентно 1153,67 грн., прострочені відсотки - 450,19 доларів США, що еквівалентно 10018,70 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 169,16 доларів США, що еквівалентно 3764,55 грн.

Враховуючи те, що зобов'язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом щодо надання заперечень на зустрічну позовну заяву та не спростував наявної заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання по кредитному договору № 010/LCA від 04.02.2008 року та протягом тривалого часу не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту в загальному розмірі 9648,61 доларів США, що еквівалентно 214723,90 грн., яка підлягає стягненню.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208, 212, 213, 215, 218, України та на підставі ст.ст. 526, 610, 625, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 010/LCA від 04.02.2008 року - відмовити.

Зустрічний позов публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/LCA від 04.02.2008 року - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, код за , рах. № 0001 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) заборгованість кредитним договором № 010/LCA від 04.02.2008 року в загальному розмірі 9648,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2015 року еквівалентно 214723,90 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7780,75 доларів США, що еквівалентно 173155,82 грн., простроченої заборгованості за кредитом в сумі 1196,67 доларів США, що еквівалентно 26631,16 грн., нарахованих відсотків в сумі 51,84 долари США, що еквівалентно 1153,67 грн., прострочених відсотків в сумі 450,19 доларів США, що еквівалентно 10018,70 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в сумі 169,16 доларів США, що еквівалентно 3764,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, код за , рах. № 0001 в ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614) судовий збір в розмірі 2147,24 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ М.А. РИБАК