РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №521/19010/14-ц

№ пр. 2/521/1144/15

23 грудня 2015 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.

за участю секретаря Борисової Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері, ОСОБА_3, померлої 06.08.2010 року, визначивши йому строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, терміном в 2 місяці.

Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач та відповідач ОСОБА_2 є рідними братом і сестрою.06.08.2010 року померла мати сторін, ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 7/10 часток будинку № 34 по вул. Пішеніна (Радянська, Івана і ОСОБА_4) в м. Одесі. За життя мати сторін склала заповіт, яким заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину було отримано відповідачем ОСОБА_2 11 березня 2011 року. У серпні 2014 року позивач звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у звязку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Позивач вказує, що зазначений строк був пропущений ним з поважних причин, так як на день смерті матері та в подальшому сильно хворів та був обмежений в своїх діях. Так, з 21 червня по 23 липня 2010 року позивач знаходився на лікуванні в КУ «МКЛ № 11» м. Одеси у звязку з хронічним травматичним остеомієлітом кісток правої кісті. 01 липня 2010 року позивач був прооперований, та отримував консервативне лікування, однак післяопераційна рана не загоювалась, що стало причиною для знаходження позивача дома, так як він не міг самостійно пересуватись. Пізніше, крім болі в кісті, позивача стали турбувати також болі в тазостегновому суглобі, в звязку із чим 19 квітня 2011 року позивача було прооперовано. Як зазначає позивач, весь свій час він витрачав на лікування. З 15 березня 1999 року позивачу встановлено 3 групу інвалідності. Крім того, позивач посилається на те, що йому було невідомо, що його матір є власником будинку № 34 по вул. Пішеніна (Радянська, Івана і ОСОБА_4) в м. Одесі, так як відповідач ОСОБА_2, яка проживала разом із матірю сторін, про це не повідомила, як і про наявність заповіту на її імя, та отримання свідоцтва про право на спадщину. Разом із цим, позивач вважає, що він має право на обовязкову частку у спадщині, так як на час її відкриття, позивачу було встановлено третю групу інвалідності.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1, незважаючи на операційне втручання, не був позбавлений можливості пересуватися, або направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового звязку. Крім того, відповідач зазначила, що на час відкриття спадщини, спадкове майно було в занедбаному стані, а після отримання свідоцтва про право на спадщину відповідач зробила відновлювальний ремонт в спірному приміщенні, в звязку із чим воно зросло у своїй ціні, що, на думку відповідача, є причиною того, що ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини. Крім того, відповідач взагалі заперечує право позивача на спадщину в звязку із тим, що він не здійснював належного догляду їх матері, на відміну від відповідача, яка опікувалась матірю та надавала їй допомогу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження ІІІ ЖД № 256676, виданого 13 березня 1980 р. ОСОБА_5 є сином ОСОБА_3.

06.08.2010 року ОСОБА_3 померла, про що Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 657 від 07.08.2010 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка в цілому складається з права власності на 7/10 часток будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Липи Івана і Юрія, 34, та вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що зберігаються в філіях Одеського міського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно з матеріалами спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини 01.12.2010 року звернулася сестра позивача ОСОБА_2.

20.11.2008 року за реєстровим № 3-4197 від імені ОСОБА_2 було посвідчено заповіт, яким вона заповіла все своє майно на користь відповідача ОСОБА_2 На підставі заповіту, 11.03.2011 року за реєстровим № 1-585 ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

08.10.2014 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на підставі ст. 1241 ЦК України, проте йому було повідомлено, про те, що він звернувся з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Згідно з копією довідки до акту огляду МСЕК № 063568, дата огляду 15.03.1999 р., позивачу ОСОБА_1 було встановлено 3 групу інвалідності у звязку із загальним захворюванням безстроково.

Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що між сторонами виникли спірні відносини у зв'язку зі спадкуванням, які регулюються книгою VІ ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом із тим, частиною третьою цієї статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилався на те, що йому було невідомо про те, чи відкрилася спадщина після смерті його матері, а також на хворобу, в звязку з якою позивач був обмежений в своїх діях.

Суд не визнає поважною таку причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність позивача про наявність спадкового майна, так як це суперечить діючому законодавству та усталеній судовій практиці.

Разом із цим, суд погоджується з доводами позивача про пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини в звязку із тривалою хворобою, так як вони знайшли своє підтвердження дослідженою в ході судового розгляду справи медичною документацією ОСОБА_1

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 90 від 15.05.2015 року, у ОСОБА_1 встановлено захворювання кістково- хрящовий екзостоз крила правої підвздовшної кістки по ходу прикріплення підвздовшного мязу; деформуючий коксартроз правого тазостегнового суглобу, в звязку із чим ОСОБА_1 проведено оперативне лікування. Симптоми кістково-хрящового екзостозу могли проявлятися у ОСОБА_1 в період з серпня 2010 року по лютий 2011 року з різною інтенсивністю в сторону посилення, аж до необхідності оперативного лікування в квітні 2011 року. Патологія правого тазостегнового суглобу у ОСОБА_1 визвала наростаюче утруднення функції ходьби, а без оперативного втручання могла позбавити його можливості самостійного пересування. Крім того, надаючи відповіді на поставлені в ухвалі суду питання, експерти зазначили, що наявність захворювань проявилося практично повною відсутністю функції правої руки, порушення функції ходьби в сукупності з хронічним запальним процесом та больовим синдромом протягом тривалого часу. В таком стані ОСОБА_1 потребує сторонньої допомоги, як в медичному, так і в побутовому плані.

Надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які давали свідчення щодо стану здоровя ОСОБА_1, суд їх не приймає, так як відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, або її відсутність, не може підтверджуватись лише показаннями свідків. Крім того, показання свідків повністю спростовуються наявною в матеріалах справи медичною документацією ОСОБА_1, а також висновком комісійної судово-медичної експертизи.

З огляду на викладені обставини, зокрема хворобу позивача, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважними. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 61, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк у два місяці від дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 06 серпня 2010 року після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ю.В. Тополева