Категорія 27 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Пащенко Л.В.

при секретарі Агеєві Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк»(скорочена назва АТ «Златобанк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 Івановичадо ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляю самостійних вимог, ОСОБА_4, про визнання недійсним пункту договору,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення цього суду від 2 листопада 2015 року у даній справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати недійсним пункту 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року, що був укладений між АТ «Златобанк» та ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 листопада 2010 року між АТ «Златобанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 188/10/CL, на виконання якогобанк надав ОСОБА_4 кошти в розмірі 275 000,00 грн. строком до 25 листопада 2015 року. 24 жовтня 2014року між банком та ОСОБА_3 було укладено Угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 (договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою відповідач розмістив на відповідному рахунку вклад (депозит) в розмірі 100 500,00 грн. строком до 24 квітня 2015 року. 14 листопада 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 (Договір банківського вкладу). Згідно з даною угодою відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 000,00 грн. строком до 14 травня 2015 року. 12 лютого 2015року між позивачем та відповідачем було укладено договір про виконання зобовязання третьою особою. Відповідно до п. 1.1 цього договору новий боржник здійснює виконання зобовязань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором у сумі 178 242,41 грн. Відповідно до п. 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою новий боржник надає право та доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з рахунку нового боржника для виконання зобовязань за цим кредитним договором.

Посилаючись на те, що п. 3.1 Договору про виконання зобовязань третьою особою від 12 лютого 2015 року суперечить нормам чинного законодавства України та угоді про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 24 жовтня 2014 року просив визнати його недійсним.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 2 листопада 2015 року вказаний позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Посилаючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, ОСОБА_3 просив його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорюється, що постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 віднесеноАТ «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних.

13 лютого 2015року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 30 про запровадження з 14 лютого 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ЗЛАТОБАНК».

25 листопада 2010 року між АТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 188/10/CL, на виконання якого позивач надав ОСОБА_4кошти в розмірі 275 000,00 грн. строком по 25 листопада 2015 року, з подальшим укладенням додаткових угод( а. с. 56-72).

24 жовтня 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 (Договір банківського вкладу), згідно з якою відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 500,00 грн. строком до 24 квітня 2015 року. 14 листопада 2014 року між позивачем та ОСОБА_3було укладено Угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 (Договір банківського вкладу), згідно з якою відповідач розмістив на рахунку № 9216 вклад (депозит) в розмірі 100 000,00 грн. строком до 14 травня 2015 року( а. с. 77-124).

12 лютого 2015року між позивачем та ОСОБА_3було укладено договір про виконання зобовязання третьою особою, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, керуючись ст. 528 ЦК України, новий боржник (в даному випадку відповідач) здійснює виконання зобовязаньГречко С.М.за Кредитним договором № 188/10/CL від 25.11.2010 року, а кредитор надає свою згоду на виконання новим боржником зобовязань за первісного боржника за вказаним кредитним договором в сумі 178 242,41 грн. Згідно п. 3.1 договору про виконання зобовязань третьою особою відповідно до ст. 1071 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» новий боржник надає право та доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з рахунку нового боржника № 9216 та № 9216 в АТ «ЗЛАТОБАНК» для виконання зобовязань за цим договором по сплаті грошових коштів( а. с. 73-76).

Постановою Правління НБУ № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» від 12 травня 2015 року за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «ЗЛАТОБАНК» (а.с.53).

Наказом Фонду від 13 травня 2015 р. № 156призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію AT «ЗЛАТОБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5 строком на 1 рік з 13 травня 2015 р. до 12 травня 2016 р. включно( а. с. 54-55).

Задовольняючи позов суд виходив з того, що п. 3.1 договору про виконання зобовязання третьою особою від 12.02.2015 року суперечить ст. ст. 629, 1058 ЦК України, п.1 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 року № 280, п.9.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492 та порушує умови Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 (Договір банківського вкладу) від 24.10.2014 року та Угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 073816 (Договір банківського вкладу) від 14.11.2014 року, що були укладені між відповідачем та позивачем, тому на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України його слід визнати недійсним.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

На порушення наведених норм матеріального права та ст.ст.3,4,213-215 ЦПК України позивач не вказав у своїй позовній заяві, а суд не встановив та не зазначив у своєму рішенні у чому конкретно полягає порушення прав позивача оспорюваним пунктом договору.

Суд також не встановив та на порушення вимог ст.ст.213-215 ЦПК України в рішенні не послався на те у чому саме полягаєсуперечність між оспорюваним пунктом договору та ст. ст. 629, 1058 ЦК України, а також - порушення умовугод про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 072258 від 24 жовтня 2014 року та № 073816 від 14 листопада 2014 року.

Крім того, абсолютно безпідставним є твердження суду що оспорюваний пункт договору суперечить п.1 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 року № 280, п.9.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах» від 12.11.2003 року № 492.

Так, названа постанова правління нацбанку взагалі не має п.9.6, а таким пунктом затвердженої цією постановою інструкції передбачено заборону проведення розрахункових операцій лишеза вкладним (депозитним) рахунком суб'єкта господарювання.Пунктом 1.2. визначено, що у межах застосування цієї Інструкції термінсубєкти господарювання вживається в такому значенні юридичні особи резиденти і фізичні особи підприємці. Разом з тим, матеріали справи не містять буд-яких доказів того, що ОСОБА_3 укладав вказані договори як фізична особа підприємець та що він взагалі має чи мав такий статус. Тобто передбачена п.9.6 інструкції заборона на ОСОБА_3 як на фізичну особу не поширюється.

Згідно з п. 1 Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою НБУ від 17 червня 2004 року № 280 (далі - Інструкція), план рахунків бухгалтерського обліку банків України - це систематизований перелік рахунків бухгалтерського обліку, що використовується для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності. Відповідно до п. 3 Інструкції вона встановлює порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку, визначає характеристику і коротке призначення рахунків для відображення інформації за типовими операціями. За рахунками Плану рахунків відображаються операції, що визначені законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами НБУ, відповідно до їх економічної суті.

Отже жодний із вказаних пунктів інструкцій не забороняє здійснювати договірне списання коштів, як це зазначено в оскаржуваному судовому рішенні.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

За таких обставин рішення суду як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права на підставі ст.309 ЦПК України слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до вимог ст.ст. 79, 80, 88ЦПК України, ст.ст.3, 4 Закону України «Про судовий збір» з позивача слід стягнути на користь відповідача535 грн. 92 коп. судового збору,сплаченого нимпри подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 2 листопада 2015 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Златобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» ОСОБА_2 Івановичадо ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляю самостійних вимог, ОСОБА_4, про визнання недійсним пункту договору відмовити.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 535 грн. 92 коп. (пятсоттридцять пять гривень девяносто дві копійки).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді : /підписи/

З оригіналом вірно: