АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3807/14 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2090/К/15 суддя Скотар Р.Є.
Категорія - 81 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

при секретарі - Масловій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2015 року по справі за скаргою Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на бездіяльність державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Вакуліної Анастасії Олегівни, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник скаржника Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" - Бондар Олена Радіківна,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (надалі - ПАТ «Інгулецький ГЗК») звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі - Інгулецький ВДВС Криворізького МУЮ) Вакуліної А.О. та просило суд визнати бездіяльність державного виконавця Інгулецького ВДВС Криворізького МУЮ Вакуліної А.О. стосовно відмови у закінченні виконавчого провадження за виконавчим листом №2/210/1674/14 від 11.11.2014 року - неправомірною та зобов'язати вказаного державного виконавця закінчити виконавче провадження за даним виконавчим листом, про що винести постанову.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на виконанні в Інгулецькому ВДВС Криворізького МУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 2/210/1674/14 від 11.11.2014 року про стягнення з ПАТ «Інгулецький ГЗК» на користь ОСОБА_5. моральної шкоди у розмірі 18 000,00 грн. 03.06.2015 року на виконання виконавчого листа підприємством перераховано 18 000,00 грн., а саме: на рахунок ОСОБА_5. - 14 739,00грн. (як оплату моральної шкоди); на рахунок Управління державної казначейської служби України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу - 2 991,00 грн. - в якості податку на доходи фізичних осіб із загальної суми заборгованості; 270,00 грн. - військовий збір, тому вважає, що рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, виконано у повному обсязі та державний виконавець був зобов'язаний закрити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням. Однак, 16.07.2015 року державним виконавцем, на звернення скаржника від 04.06.2015 року про закінчення виконавчого провадження, було відмовлено, у зв'язку з відсутністю підстав для вчинення даної процесуальної дії, тому ПАТ «Інгулецький ГЗК» звернулося до суду з вказаною скаргою.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2015 року у задоволенні скарги ПАТ «Інгулецький ГЗК» відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Інгулецький ГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення скарги на дії державного виконавця. Зокрема, судом, під час постановлення оскаржуваної ухвали, фактично було замінено поняття «моральна шкоди у зв'язку з втратою працездатності», яке застосовується у рішеннях суду, на підставі яких було видано виконавчий лист, на поняття «моральна шкода у зв'язку з ушкодженням здоров'я та втратою працездатності». Також суд першої інстанції не зазначив на підставі яких норм права він дійшов висновку, що моральна шкода у зв'язку із ушкодженням здоров'я та втратою працездатності підпадає під дію приписів пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України та є не об'єктом оподаткування податку з доходів фізичних осіб. Крім того, на думку представника скаржника, суми моральної шкоди у зв'язку із втратою працездатності не входять до переліку доходів, які звільняються від оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника ПАТ «Інгулецький ГЗК» - Бондар О.Р., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5. до ПАТ «Інгулецький ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з втратою працездатності - задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Інгулецький ГЗК» на користь ОСОБА_5 24 400,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. (а.с.71-73)

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року, зазначене рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Інгулецький ГЗК» на користь ОСОБА_5. та зменшено розмір моральної шкоди до 18 000,00 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. (а.с.130-131)

Постановою державного виконавця ВП № 46627346 від 24 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/210/1674/14, виданого на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 листопада 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року. (а.с.161)

ПАТ «Інгулецький ГЗК» на виконання рішення суду сплатило 18 000,00 грн., а саме: на рахунок ОСОБА_5 14 739,00 грн. оплати моральної шкоди та на рахунок Управління державної казначейської служби України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу - 2 991,00 грн. в якості податку на доходи фізичних осіб із загальної суми заборгованості; 270,00 грн. - військового збору (як податковий агент). (а.с.163-165)

04 червня 2015 року ПАТ «Інгулецький ГЗК» звернулося до Інгулецького ВДВС Криворізького МУЮ із заявою про закінчення виконавчого провадження. (а.с.166)

Листом від 12 березня 2014 року начальника Інгулецького ВДВС Криворізького МУЮ Гаращенко Т.М. надано відповідь, що винести постанову про фактичне виконання виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом неможливо, у зв'язку з відсутністю підстав для винесення даного процесуального документу.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем правомірно відмовлено у закінченні виконавчого провадження, оскільки ПАТ «Інгулецький ГЗК» не в повному обсязі виконало рішення суду в частині сплати ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 18 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України встановлено, що роботодавець податковий агент зобов'язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи.

Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю.

Враховуючи, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року на користь ОСОБА_5 було стягнуто моральну шкоду у зв'язку із стійкою втратою працездатності від ушкодження здоров'я отриманого в результаті тривалої праці у ПАТ «Інгулецький ГЗК», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнута сума не є об'єктом оподаткування доходу платника податку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не зазначив на підставі яких норм права він дійшов висновку, що моральна шкода у зв'язку із ушкодженням здоров'я та втратою працездатності підпадає під дію приписів пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України та є не об'єктом оподаткування податку з доходів фізичних осіб та про те, що суми моральної шкоди у зв'язку із втратою працездатності не входять до переліку доходів, які звільняються від оподаткування податком з доходів фізичних осіб, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ПАТ «Інгулецький ГЗК» було сплачено в рахунок відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5 лише 14 739,00 грн.

Враховуючи, що судовим рішенням з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної школи було стягнуто 18 000 грн., однак підприємством було оплачено лише 14 739,00 грн., то не можна вважати, що рішення суду було виконано в повному обсязі і на думку колегії суддів державний виконавець Інгулецького ВДВС Криворізького МУЮ дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець Інгулецького ВДВС Криворізького МУЮ Вакуліна А.О., відмовляючи ПАТ «Інгулецький ГЗК» у закінченні виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконання рішення суду, діяла в межах наданих їй повноважень та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та фактично є незгодою з висновками суду і переоцінкою доказів, тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції, на підставі п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК, України залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" відхилити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: