У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Коротуна В.М., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця та зобов'язання усунути порушення, заінтересована особа - старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозов Олександр Миколайович, за касаційною скаргою управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень, до якої приєдналось Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаною скаргою, в якій просив постановити ухвалу, якою зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області) Сивокозова О.М. зняти арешт з нерухомого майна, що є предметом іпотеки, накладений в порядку виконання рішення суду (акт опису й арешту майна серії АА № 903222 від 31 січня 2011 року) та надати до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про зняття арешту з належного йому - заявнику ‒ нерухомого майна.

Зазначав, що 31 січня 2011 року старшим державним виконавцем Сивокозовим О.М. під час проведення виконавчих дій по зведеному виконавчому провадженню В-12/6/2011 за ЄДРВП № 26384170 про стягнення з нього, ОСОБА_3, на користь стягувачів коштів складено акт опису та арешту майна, до переліку якого ввійшло майно, що перебуває в іпотеці. Посилаючись на те, що дії старшого державного виконавця є неправомірними, ОСОБА_3 просив зобов'язати усунути ці порушення шляхом зняття арешту з майна, що перебуває в іпотеці.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року, скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. в межах здійснення ним примусового виконання зведеного виконавчого провадження В-12/6/2011 за ЄДРВП № 26384170 щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 та є предметом іпотеки. Зобов'язано старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Сивокозова О.М. зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 та є предметом іпотеки, накладений шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту за актом опису й арешту майна серії АА № 903222 від 31 січня 2011 року; надати до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 відомості про зняття арешту, накладеного за указаним актом опису.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року касаційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області), до якого приєдналось Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») відхилено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року залишено без змін.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 лютого 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень, до якої приєдналось ПАТ «Альфа-Банк», просять скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні поданої скарги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що опис, арешт та примусове звернення стягнення на предмет іпотеки повинно здійснюватися державним виконавцем відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» та що державним виконавцем допущені порушення вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки рішення судів про стягнення з боржника на користь стягувачів коштів, на виконання яких відкрито зведене виконавче провадження, не дає державному виконавцю права звертати стягнення на нерухоме майно скаржника, що є предметом іпотеки, при відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або виконавчого напису нотаріуса з цього приводу. Суд також зазначив, що у випадку, коли у боржника немає майна, на яке може бути звернуто стягнення при виконанні судових рішень про стягнення заборгованості, а наявне у боржника майно є предметом іпотеки, державний виконавець повертає стягувачу виконавчий лист з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону Укарїни «Про виконавче провадження».

Проте таких висновків суди дійшли передчасно.

Установлено, що у підрозділі примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження, відкриті щодо одного і того ж самого боржника - ОСОБА_3 ‒ з виконання:

‒ виконавчого листа від 02 грудня 2010 року № 2-1838/2010 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» (далі ПАТ «Банк Кредит Дніпро») 8 580 285 грн 10 коп.;

‒ виконавчого листа від 24 грудня 2010 року № 6-4/10, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» 362 344 грн 66 коп.;

‒ виконавчого листа від 15 квітня 2011 року № 6-918, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» 154 712 грн 46 коп.;

‒ виконавчого листа від 11 січня 2012 року № 6-5053/11, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» 8 905 371 грн 34 коп.;

‒ виконавчого листа від 27 грудня 2011 року № 2-4822/2011, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ» 845 699 грн 61коп.;

‒ виконавчого листа від 27 грудня 2011 року № 2-4822/2011, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь ПАТ «ПУМБ» 1 820 грн;

‒ виконавчого листа від 04 грудня 2012 року № 412/9577/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь ОСОБА_7 3 219 грн;

‒ виконавчого листа від 04 грудня 2012 року № 412/9577/2102, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь ОСОБА_7 367 119 грн 05 коп.;

‒ виконавчого листа № 412/1194/2012; 2/412/4875/2012 від 28 грудня 2012 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» 4 346 440 грн 09 коп.:

‒ виконавчого листа № 412/15312; 2/412/5600/2012 від 20 грудня 2013 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк» 643 826 грн 47 коп.;

‒ виконавчого листа № 412/15312/2012; 2/412/5600/2012, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення на користь ПАТ «ПриватБанк» 3 219 грн.

Всього одинадцять виконавчих листів на загальну суму 24 214 056 грн 78 коп.

10 травня 2011 року зазначені виконавчі провадження об'єднані у зведене виконавче провадження № В-12/6/2011 за ЄДРВП № 26384170.

31 січня 2011 року старшим державним виконавцем Сивокозовим О.М. складено акт опису майна серії АА № 903222, яке належить ОСОБА_3, накладено арешт на це майно та винесено постанову ВП № 23566226 про звернення стягнення на майно з метою його подальшої реалізації.

До складу описаного та арештованого майна увійшло, зокрема, наступне майно:

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_2, яке за договором іпотеки № 090807 - USD/1 - ІІІ від 09 серпня 2007 року перебуває в іпотеці у ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»;

‒ квартира АДРЕСА_3, яка за договором іпотеки від 17 вересня 2008 року № SMERS01367/1 перебуває в іпотеці у ЗАТ «Альфа-Банк»;

‒ квартира АДРЕСА_4, яка за договором іпотеки № 00003425-И від 21 березня 2008 року перебуває в іпотеці у ЗАТ «Альфа-Банк»;

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_5, яке за договором іпотеки від 09 серпня 2007 року № 090807-USD-III перебуває в іпотеці у ЗАТ «Кредит-Дніпро»;

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_6, яке за додатковим договором від 16 квітня 2008 року № 1 до договору іпотеки від 12 червня 2007 року № DNHLGB00000732 перебуває в іпотеці в ЗАТ «ПриватБанк»;

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_7, яке за додатковим договором від 16 квітня 2008 року № 1 до договору іпотеки від 12 червня 2007 року № DNHLGB00000732 перебуває в іпотеці в ЗАТ «ПриватБанк»;

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_8, яке за договором іпотеки від 20 грудня 2007 року № 201207- USD-іп-1 перебуває в іпотеці в ЗАТ «Кредит-Дніпро»;

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_9, яке за договором іпотеки від 20 грудня 2007 року № 201207 USD-іп перебуває в іпотеці в ЗАТ «Кредит-Дніпро»;

‒ квартира АДРЕСА_10, яка за договором іпотеки від 28 січня 2008 року № 280108-ІП перебуває в іпотеці в ЗАТ «Кредит-Дніпро»;

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_11, яке за договором іпотеки від 20 травня 2008 року № DNHLGA00000831 перебуває в іпотеці в ЗАТ «ПриватБанк»;

‒ квартира АДРЕСА_1, яка за додатковим договором від 16 квітня 2008 року № 1 до договору іпотеки від 12 червня 2007 року № DNHLGB00000732 перебуває в іпотеці в ЗАТ «ПриватБанк»;

‒ паркувальне місце позиція АДРЕСА_12, яке за договором іпотеки від 20 травня 2008 року № DNHLGA00000831 перебуває в іпотеці в ЗАТ «ПриватБанк»;

‒ квартира АДРЕСА_13, яка за додатковим договором від 16 квітня 2008 року № 1 до договору іпотеки від 12 червня 2007 року № DNHLGB00000732 перебуває в іпотеці в ЗАТ «ПриватБанк».

20 серпня 2013 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Сивокозовим О.М. винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності ‒ суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а саме надання письмового висновку, звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) з питань визначення вартості описаного та арештованого майна за актом опису від 31 січня 2011 року серія АА № 903222 з метою подальшої передачі майна на реалізацію.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження»).

Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Підставою для повернення виконавчого документа згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» на майно, яке перебуває в іпотеці та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (додаток до цього закону), допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 44 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»).

За положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Нормами ст. ст. 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та частиною восьмою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку»).

У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку».

Установлено, що державним виконавцем вчинялися дії з виконання судових рішень про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі на користь іпотекодержателів, а не з виконання судових рішень чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Отже, постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції не врахував, що у разі коли державний виконавець вчиняє дії на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, то при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень, слід виходити із загальних норм Закону України «Про виконавче провадження». У зв'язку із цим суд безпідставно застосував до спірних правовідносин норми Закону України «Про іпотеку», що призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд на вказане уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвали суду першої інстанції та апеляційного суду підлягають скасуванню, а справа направлення на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень, до якої приєдналось Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

С.П. Штелик