Справа № 446/697/14 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/783/4164/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б.., ОСОБА_2

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третіх осіб Кам»янка-Бузької державної нотаріальної контори, Жовтанецької сільської ради Кам»янка-Бузького району Львівської області про визнання недійсним свідоцтва, скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва та визнання права власності, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Кам»янка-Бузькою державною нотаріальною конторою 03.10.1997 року за № 2237, у решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду в частині задоволення позову оскаржила ОСОБА_3 В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, зазначає, що таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що спірне майно належало її батькові ОСОБА_7, після смерті якого в 1990 році вона успадкувала належне йому будинковолодіння. Зазначає також, що позивач став членом колгоспного двору у 1996 році, тобто після того як фактично побудовано усі будівлі, крім гаража та кухні, тому вважає, що за ним може бути визнано право на частку в колгоспному дворі, а саме на прибудови - гараж, що відмічено в технічному паспорті літерою «Г», та кухню, що позначена - «а1». Просить рішення суду скасувати, відмовтити у задоволенні позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхили з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об»єднання осіб, які ввикористовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівностиі часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991 року, коли відповідно до постнови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до положень ст. 563 ЦК (1963 року) в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

Із роз»яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», право власності на майно , яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Районним судом установлено, що господарство, в якому знаходився спірний будинок № 14 на вул. Стуса в с. Жовтанці Кам»янка-Бузького району Львівської області до набуття чинності Законом України «Про власність» відносився до суспільної групи колгоспний двір, що вбачається з даних погосподарських книг (а.с.55).

З копії свідоцтва про право власності на будівлі, виданого 01.11.1988 року Жовтанецькою сільською радою на підставі рішення Кам»янка-Бузького райвиконкому № 255 від 20.10.1988 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_9 (а.с. 39).

ОСОБА_9 (батько відповідачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

03.10.1997 року Кам»янка-Бузькою державною нотаріальною конторою на ім»я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок після смерті ОСОБА_9 (а.с.6).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Жовтанецької сільської ради згідно записів в погосподарських книгах Жовтанецької сільської ради за 1986-2015 роки, вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 01.01.1986 року по даний час (а.с.67).

З витягу з погосподарських книг Жовтанецької сільської ради за 1991-1995 роки вбачається, що в господарстві № АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року проживали та були прописані: ОСОБА_10 (голова двору), ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с.18).

Задовольняючи позов в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Кам»янка-Бузькою державною нотаріальною конторою 03.10.1997 року, районний суд вірно виходив з того, що на момент припинення колгоспного двору 15.04.1991 року особи, які були членами колгоспного двору, в тому числі позивач, мають право на частку в майні колгоспного двору, що не було враховано державним нотаріусом при видачі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Враховуючи наведене, доводи апелянта про задоволення її позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_5 право на частку в колгоспноиму дворі - на гараж та кухню, не заслуговуючть на увагу, оскільки такі вимоги не було заявлено в суді першої інстанції.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, навяними в матеріалоах справи.

Доводи аппеляційної скарги висновкаів суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.307 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л. Шумська