Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2453/15-ц
Провадження №: 2/332/913/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі

судді: Марченко Н.В.

при секретарі: Фурдак В. И.

Розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

УСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В позові вона зазначила, що 09.10.2010 ОСОБА_1 надала в позику ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 15 тис. доларів США строком до 01.06.2011 року, що підтверджується розпискою.

Тобто між сторонами був укладений договір позики.

ОСОБА_3 не повернула позичені кошти.

15.05.2011 р. ОСОБА_3 померла.

12.03.2014 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2, як спадкоємця ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 139 350,00 грн. заборгованості за договором позики та 1820,00 грн. судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.05.2014 р. вказане судове залишено без змін.

18.10.2014 р. державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ було відкрито виконавче провадження №45083118 з примусового виконання рішення

Заводського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 141 170,00 грн.

30.03.2015 р. виконавчий документ повернутий стягувачеві у зв'язку з

неможливістю з'ясувати місце проживання боржника.

До теперішнього часу ОСОБА_2 не сплатила жодної грошової суми на виконання рішення суду та погашення заборгованості за договором позики.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Яквстановлено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи ст.1219 ЦК України до спадкоємців переходить обов'язок повернути борг спадкодавця за договором позики, оскільки цей обов'язок не припиняється зі смертю спадкодавця.

Таким чином, наявним є обов'язок ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_1 139 350,00 грн. заборгованості за договором позики, згідно рішення суду.

Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК України.

Позивачка вважає що наявним є прострочення виконання ОСОБА_2зобов'язання по поверненню ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в розмірі 139 350,00 грн., а тому ОСОБА_1 має право на отримання відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов, просить його задовольнити з підстав указаних в позові.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову, оскільки вважає, що ці грошові кошти не є грошовим забов*язанням до якого можуть застосовуватись положення статей ЦПК України про відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі суд вважає позов таким , що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

09.10.2010 ОСОБА_1 надала в позику ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 15 тис. доларів США строком до 01.06.2011 року, що підтверджується розпискою.

Тобто між сторонами був укладений договір позики.

ОСОБА_3 не повернула позичені кошти.

15.05.2011 р. ОСОБА_3 померла.

12.03.2014 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2, як спадкоємця ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 139 350,00 грн. заборгованості за договором позики та 1820,00 грн. судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 06.05.2014 р. вказане судове залишено без змін.

18.10.2014 р. державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ було відкрито виконавче провадження №45083118 з примусового виконання рішення

Заводського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 141 170,00 грн.

30.03.2015 р. виконавчий документ повернутий стягувачеві у зв'язку з

неможливістю з'ясувати місце проживання боржника.

До теперішнього часу ОСОБА_2 не сплатила жодної грошової суми на виконання рішення суду та погашення заборгованості за договором позики.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Яквстановлено ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи ст.1219 ЦК України до спадкоємців переходить обов'язок повернути борг спадкодавця за договором позики, оскільки цей обов'язок не припиняється зі смертю спадкодавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 608 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Таким чином , суд вважає, в данному випадку підстав для стягнення з спадкоємця, ОСОБА_2, сум інфляційних витрат та 3% річних за прострочення виконання грошових забов*язань немає.

Керуючись ст..ст. 208,209,212-215 ЦПК України ,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Марченко