У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання зобов'язання припиненим та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» (далі - ПАТ «Банк «Таврика»), Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання зобов'язання припиненим та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011 року позов ПАТ «Банк «Таврика» до ОСОБА_3 про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором № 62/07-ВФЛ від 18 грудня 2007 року в розмірі 62 545 доларів США 71 центи, що в еквіваленті становить 497 432 грн 30 коп., суму судового збору у розмірі 1 700 грн та втрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, задоволено. Виконання боргових зобов'язань позичальника було забезпечено договором іпотеки від 18 грудня 2007 року, відповідно до якого в іпотеку банку була передана квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2013 року ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняла право вимоги до ПАТ «Банк «Таврика» за договором про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 від 18 січня 2012 року на суму 520 тис. грн.

Посилаючись на те, що вона є боржником ПАТ «Банк «Таврика» відповідно до заочного рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 липня 2011 року і кредитором ПАТ «Банк «Таврика» відповідно до договору про відступлення права вимоги від 12 листопада 2013 року, позивачка з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд задовольнити позов на підставі ст. 606 ЦК України, яка передбачає припинення зобов'язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано припиненим з 12 листопада 2013 року, у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк «Таврика» за кредитним договором № 62/07-ВФЛ від 18 грудня 2007 року та додатковими угодами до нього, в частині заборгованості за кредитом у розмірі 499 252 грн. 30 коп. Визнано відсутнім у ПАТ «Банк «Таврика» права на стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 62/07-ВФЛ від 18 грудня 2007 року та додатковими угодами до нього. Визнано припиненим договір іпотеки від 18 грудня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за № 3071 та додаткову угоду до нього № 1 від 10 липня 2008 року, укладені між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_3 Визнано відсутнім у ПАТ «Банк «Таврика» права на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 18 грудня 2007 року. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року касаційну скаргу ПАТ «Банк «Таврика» відхилено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2014 року залишено без змін.

У лютому 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ПАТ «Банк «Таврика» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ст. ст. 602, 606 ЦК України, ст. 36, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року заявник долучив ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року та від 28 січня 2015 року.

Крім того, заявник звернувся до суду із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року, посилаючись на поважність причин такого строку.

Клопотання про поновлення строку на звернення із зазначеною заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року підлягає задоволенню, оскільки наведені у ньому доводи свідчать про поважність причин пропуску такого строку.

Дослідивши подані заявником матеріали, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що заяву про перегляд ухвали слід задовольнити, справу допустити до провадження Верховного Суду України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Згідно із п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування статей 353-360 ЦПК України» від 30 вересня 2011 року № 11 під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2014 року судові рішення нижчестоящих судів, якими зустрічний позов про припинення зобов'язання задоволено, з тих підстав, що у правових відносинах, що виникли між сторонами відбулося поєднання в одній особі боржника і кредитора банку у грошовому зобов'язанні, скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції, з посиланням на те, що поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Поєднання боржника і кредитора в одній особі може мати місце при реорганізації шляхом злиття або приєднання юридичних осіб, пов'язаних між собою взаємним зобов'язанням.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року залишено в силі судові рішення, якими позов про визнання зобов'язання припиненим задоволено, з тих підстав, що між сторонами на підставі ст. 606 ЦК України відбулося поєднання в одній особі боржника і кредитора банку у грошовому зобов'язанні, оскільки відповідно до договору про відступлення права вимоги боржник прийняв право вимоги до кредитора за договором про відкриття карткового рахунку на суму, яка підлягає зарахуванню для погашення кредитної заборгованості боржника. Також судом враховано, що 20 березня 2013 року рішенням Національного Банку України ПАТ «Банк «Таврика» ліквідовано.

Оскільки зі змісту заяви та доданих до неї судових рішень вбачається, що справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин та має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема ст. 606 ЦК України справу слід допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Поновити публічному акціонерному товариству «Банк «Таврика» строк на звернення із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року.

Допустити справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика», Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання зобов'язання припиненим та зобов'язання вчинити певні дії, до провадження Верховного Суду України.

Ухвалу про допуск справи до провадження разом зі справою про перегляд судового рішення та доданими до неї документами надіслати до Верховного Суду України протягом п'яти днів.

Копії ухвали про допуск справи до провадження разом із копією заяви надіслати особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді: О.В. Закропивний

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко