УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві, про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.07.2015 у відкритті провадження у зазначеній справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за аліментами відмовлено. В частині вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позовну заяву залишено без руху.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку про наявність спору між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки суть даного спору випливає із неналежного виконання зобов'язання, яке виходить із рішення суду.

Посилаючись на положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України, наголошувала, що має право пред'явлення нового позову.

Враховуючи викладене, апелянт просила ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року скасувати в частині відмови у відкритті провадження та передати справу до суду першої інстанції для розгляду питання по суті.

Справа № 761/21123/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12530/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
В судовому засіданні представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справ повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відмовляючи у відкритті провадження в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за аліментами, суд першої інстанції виходив з положень п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та зазначив, що в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебувала справа між тими ж сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав. Рішення у цій справі набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

З матеріалів справи вбачається, що Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. Відповідно до зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 20891-1/09.

За змістом позовної заяви, станом на день її подання, аліменти не сплачуються відповідачем в повному обсязі, а тому виникла заборгованість у розмірі 106 531,92 грн.

Таким чином, вимоги позовної заяви ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості за аліментами випливають із неналежного виконання зобов'язання відповідачем та жодним чином не є повторним зверненням з приводу спору, який існував між даними сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, як помилково зазначив суд в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Колегія судді вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставини на які вказував позивач при звернені до суду з позовом, а відтак ухвала суду щодо відмови позивачу у відкритті провадження у частині стягнення заборгованості за аліментами відповідно до положень п. 2 ч. 2.ст. 122 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року в оскаржуваній частині скасувати, питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук