Ухвала

іменем україни

07 серпня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Євтушенко О.І., розглянувши касаційні скарги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подані представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2015 року,

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області 09 червня 2015 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня

2015 року залишено без змін.

У касаційних скаргах представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Шуліка А.В. просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості встановлений ст. 257 ЦК України.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року справа № 6-14цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Згідно абз. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від

18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що 18 серпня 2006 року між сторонами укладено договір кредиту б/н, згідно умов якого банк надав 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з відсотковою ставкою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а термін дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки, відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, а тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог на підставі ст. 257 ЦК України.

Крім того, судами встановлено, що судовим наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в розмірі

2 825 грн 35 коп.

Із матеріалів касаційних скарг, оскаржуваних судових рішень першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарги є необґрунтовані і наведені в них доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подані представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2015 року, в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ: О.І. Євтушенко