Справа № 133/3150/15-ц
Рішення

Іменем України

30 грудня 2015 року

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі: головуючого-судді: Проця В. А.

при секретарі Гаврилюк О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області та Відділу Державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області про звільнення квартири з-під арешту,-

Встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області та Відділу Державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області про звільнення квартири з-під арешту.

В обґрунтування позову вказали, що вони є співвласниками приватизованої квартири АДРЕСА_1, по ? її частини, кожний, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 12.02.2008 року, яке видане Козятинською міською радою Вінницької області та зареєстровано в КП ВООБТІ 04 серпня 2009 року в реєстровій книзі № 17, за Р № 561/3228.

В жовтні поточного року, вони вирішили подарувати належну їм квартиру своїй дочці - ОСОБА_3, однак, при їхньому зверненні до Приватного нотаріуса ОСОБА_4 зясувалося, що їхня квартира перебуває під арештом.

Так, за даними Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі повідомлення Державної виконавчої служби Козятинського району від 27 лютого 2002 року, на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт, згідно архівного запису. При цьому, власницею квартири значиться їхня дочка, яка власницею ніколи не була, і до якої ніхто претензій майнового характера не предявляв, і будь-яких судових рішень відносно якої не виносилося.

Більше того, в 2002 році, коли накладався арешт на квартиру, вона не була їхньою власністю взагалі, і перебувала на балансі Козятинської міської ради.

Отримавши інформацію про заборону відчуження квартири, вони та їхня дочка, яка помилково рахується власницею квартири, звернулися до Козятинського ВДВС із заявами про скасування арешту на квартиру.

Із відповіді заступника начальника ВДВС Козятинського МРУЮ вбачається, що як такого виконавчого провадження відносно них не має, станом на 18 листопада 2015 року, виконавчі листи на виконанні не перебували і не перебувають та даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відомостей про виконавче провадження відносно них не має.

Вважають свої права порушеними і просять їх захистити за судовим рішенням.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з?явились, однак, надали письмові заяви про слухання справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують лише в частині скасування арешту на квартиру.

Представник відповідача - Козятинського МРУЮ в судове засідання не з?явилась, однак подала письмове заперечення проти позову, вказавши, що дане управління не є належним відповідачем.

Представник відповідача - ВДВС Козятинського МРУЮ в судове засідання не з?явився, однак, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність, позов визнає лише в частині скасування арешту.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що позивачі є співвласниками приватизованої квартири АДРЕСА_1, по ? її частини, кожний, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 12.02.2008 року, яке видане Козятинською міською радою Вінницької області та зареєстроване в КП ВООБТІ 04 серпня 2009 року в реєстровій книзі № 17, за Р № 561/3228.

В жовтні поточного року, позивачі вирішили подарувати належну їм квартиру своїй дочці - ОСОБА_3, однак, при їхньому зверненні до Приватного нотаріуса ОСОБА_4 зясувалося, що їхня квартира перебуває під арештом.

Так, за даними Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі повідомлення Державної виконавчої служби Козятинського району від 27 лютого 2002 року, на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт, згідно архівного запису. При цьому, власницею квартири значиться дочка позивачів, яка власницею ніколи не була, і до якої ніхто претензій майнового характера не предявляв, і будь-яких судових рішень відносно якої не виносилося.

В в 2002 році, коли накладався арешт на квартиру, квартира не була власністю позивачів, а перебувала на балансі Козятинської міської ради.

Отримавши інформацію про заборону відчуження квартири, позивачі та їхня дочка, яка помилково рахується власницею квартири, звернулися до Козятинського ВДВС із заявами про скасування арешту на квартиру.

Із відповіді заступника начальника ВДВС Козятинського МРУЮ вбачається, що як такого виконавчого провадження відносно позивачів та їхньої дочки не має, станом на 18 листопада 2015 року, виконавчі листи на виконанні не перебували і не перебувають та даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відомостей про виконавче провадження відносно них не має.

З огляду на вищевказані обставини, суд вважає, що майнові права позивачів порушенні і вони підлягають захисту за судовим рішенням.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються ст. 391 ЦК України.

Керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, який накладався згідно повідомлення Державної виконавчої служби Козятинського району від 27 лютого 2002 року (архівний запис).

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайсуд з дня проголошення рішення.

Суддя:

Дата документу 30.12.2015