У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого - Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М., Григоренко М.П.,

секретаря судового засідання Шептицької С.С.,

за участю

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Головного управління юстиції у Рівненській області на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом Головного управління юстиції у Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2014 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник позивача вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що суд неповно з'ясував обставини справи, не взяв до уваги ухвалу апеляційного суду від 18 червня 2014 року, якою скасовано ухвалу Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року, що була підставою для списання коштів з рахунків позивача, а не рішення Рівненського міського суду від 03 грудня 2013 року як зазначено в рішенні. Стверджує, що оскільки ухвала від 04 квітня 2014 року скасована, то списані на рахунок відповідача кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню. Доводить, що судом необ'єктивного досліджені положення цивільного законодавства про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, оскільки не в повному обсязі розглянуто порядок набуття майна без достатньої правової підстави. За таких обставин просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В запереченні на апеляційну скаргу відповідач вказує на її безпідставність. Зазначає, що підставою для отримання ним коштів є лише виконавчий лист за чинним судовим рішенням по справі №569/18095/13-ц, а не ухвала Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року, яка стосується лише роз'яснення чинного рішення від 03 грудня 2013 року, а тому стягнення з нього безпідставно отриманих коштів відповідно до ч.1,2 ст.1212 ЦК України є абсолютно необґрунтованими. Доводить, що під час виконання рішення ухвала про роз'яснення рішення була чинною, закон зворотної дії не має, тому посилання апелянта на дану ухвалу є безпідставними. За таких обставин просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду від 03 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Рівненській області на користь ОСОБА_1 7561,25 гривень моральної шкоди та 114,70 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року встановлено порядок виконання рішення від 03 грудня 2013 року, вказана ухвала була скасована ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 18 червня 2014 року.

23 квітня 2014 року на виконання рішення суду на картковий рахунок ОСОБА_1 з рахунку Головного управління юстиції у Рівненській області надійшли кошти в сумі 7676,45 гривень.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене та у відповідності до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відмовляючи в позові за безпідставністю суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що представником позивача не надано суду жодного доказу того, що грошові кошти відповідачем ОСОБА_1 отримані без достатньої правової підстави, а тому вимоги ст.1212 ЦК України до вказаних правовідносин не можуть буди застосовані.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичного змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти ОСОБА_1 були перераховані на виконання рішення суду від 03 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, тобто набуття відповідачем вказаних коштів відбулося з правових підстав.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі про безпідставне набуття коштів відповідачем, на те, що ухвала Рівненського міського суду від 04 квітня 2014 року, на підставі якої відбулося списання коштів, була скасована ухвалою апеляційного суду від 18 червня 2014 року, оскільки даною ухвалою лише встановлено порядок виконання рішення про перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

Відповідно до меморіального ордеру №11 від 23 квітня 2014 року Головне управління юстиції в Рівненській області, перераховуючи кошти через Головне управління державного казначейства у Рівненській області, на картковий рахунок позивача ОСОБА_1, визнало зобов'язання відділу державної виконавчої служби, яке не має самостійних коштів, окремого банківського рахунку та є структурним підрозділом Головного управління юстиції в Рівненській області.

З урахуванням викладеного доводи апеляційних скарг не спростовують висновок суду першої інстанції на підставі якого прийняте рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача Головного управління юстиції у Рівненській області відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М.Рожин

Судді З.М.Максимчук

М.П.Григоренко