Справа № 163/1152/15-ц
Провадження № 2/163/177/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

представника служби у справах дітей ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

12 травня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свій позов мотивує тим, що він є власником квартири №22, що розташована за адресою: Волинська область, місто Любомль, вулиця Богдана Хмельницького, 10. У вказаній квартирі окрім нього, дружини, сина, зареєстрована також колишня невістка, ОСОБА_1 та двоє неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Після припинення шлюбних відносин з його сином, відповідачка, в лютому 2013 року, разом з дітьми, забравши всі свої речі, виїхала із зазначеного жилого приміщення в інше будинковолодіння. Оскільки реєстрація відповідача та дітей в спірному будинку перешкоджає йому розпоряджатися ним, просив усунути перешкоди в користуванні належним йому житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, такими, що втратили право користування цим житлом.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце і час розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, зазначивши, що на даний час вона разом з дітьми знята з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування Любомльської РДА, ОСОБА_2, позовні вимоги не визнала.

Заслухавши пояснення відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється власником квартири №22, що розташована за адресою: Волинська область, місто Любомль, вулиця Богдана Хмельницького, 10, на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.1992 року №3351, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4).

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Відповідно до довідки, виданої Любомльською міською радою Волинської області від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04 лютого 2013 року, зареєстрований шлюб між сином позивача, ОСОБА_6, та ОСОБА_1 було розірвано.

Судом встановлено, що у лютому 2013 року відповідачка разом з неповнолітніми дітьми добровільно виїхала із зазначеного жилого приміщення в інше будинковолодіння, забравши всі свої речі, остання підтвердила вказану обставину в судовому засіданні.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Проте, відповідачем, в судовому засіданні, надано талон зняття з реєстрації місця проживання, відповідно до якого, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зняті з реєстрації попереднього місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 11 серпня 2015 року. Даний факт підтверджується також копією паспорта, де проставлена відмітка «Знято з реєстрації місця проживання».

Отже, враховуючи, що на даний момент спір відсутній, так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зняті з реєстрації попереднього місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 11 серпня 2015 року, суд приходить до висновку, що позов безпідставний та до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Любомльської районної державної адміністрації Волинської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.