Справа №576/171/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1514/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

27.01.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 06.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачці грошові кошти в сумі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Так як ОСОБА_3 порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим, станом на 13.01.2015 року має заборгованість на загальну суму 24287,88 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2500 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 12332,62 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 7822,5 грн., та штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1132,76 грн. штраф (процентна складова), ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості.

Рішенням суду від 23 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 24287,88 грн. заборгованості по кредитному договору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом при ухваленні рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував позовну давність, оскільки сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору, встановивши строк дії договору, що рівний строку дії картрахунку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії платіжної картки закінчився 31 січня 2010 року, жодних платежів за кредитним договором відповідачка не здійснювала, до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 27.01.2015 року, тобто, після закінчення трирічного строку позовної давності, який сплив 31.01.2013 року, а тому позов не підлягає задоволенню у звязку зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності. Проте до цього висновку суд першої інстанції дійшов, неправильно встановивши фактичні обставини справи, а тому рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір «Швидка готівка», який складає заява позичальника, Памятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг та тарифи. За умовами зазначеного договору позивачем надано відповідачці кредитні грошові кошти в сумі 2 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % річних (а. с. 6, 8-13; 126).

В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором у відповідачки виникла заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 13.01.2015 року становить 24287 грн. 88 коп. та складається: з заборгованості за кредитом в сумі 2500 гривень; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 12332,62 гривень; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 7822,5 гривень; штрафу в сумі 500 гривень (фіксована частина), 1132,76 гривень (процентна складова) (а. с. 3-5).

Відповідно до Памятки клієнта за технологія «Швидка готівка» передбачає, що кредитні кошти позичальник може використати тільки для оплати необхідного йому товару чи послуги. Також у Памятці клієнта визначено яким чином позичальник повинен погашати заборгованість: починаючи з місяця, наступного за здійсненням першої операції, позичальнику необхідно вносити на платіжну картку обовязкові щомісячні платежі, що включають у себе як частину кредиту, так і нараховані проценти; дізнатися про розмір мінімального поточного платежу позичальник може в будь-якому відділенні ПриватБанку; додатково банк безкоштовно інформуватиме позичальника про розмір належного до сплати мінімального платежу шляхом відправлення відповідного SMS на його мобільний телефон; погашення заборгованості під час внесення коштів на картрахунок здійснюється в такому порядку: прострочені комісії, прострочені проценти, прострочений кредит, нараховані комісії; за технологією «Швидка готівка» обовязковий щомісячний платіж розраховується як процент від поточного залишку заборгованості за кредитом, при цьому частина кредиту, погашена в результаті внесення платежу, повторно вже не доступна для нових витрат.

В заяві позичальника, яка підписана відповідачкою зазначено, що погашення заборгованості за кредитом може проводитися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання з дебетової карти, номер якої не зазначено. Проте, в заяві позичальника відсутні дані про видачу відповідачці платіжної картки для погашення заборгованості за кредитним договором та визначення мінімального щомісячного платежу, а також дані про вручення їй Памятки клієнта, в якому визначено порядок погашення погашення заборгованості.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача також підтвердив ту обставину, що платіжна картка відповідачці банком не видавалась. Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що строк дії платіжної картки закінчився 31 січня 2010 року є припущенням, так як не підтверджується належними доказами. Суд першої інстанції у рішення взагалі не зазначив на підставі яких даних він встановив зазначену ним обставину щодо строку дії платіжної картки.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обовязки виникають у кожного контрагента

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Зазначені правові висновки, які є обовязковими для всіх судів України, містяться в постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (№ 6-95цс14), від 24 вересня 2014 року (№6-103цс14), прийнятих за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст. 355 ЦПК України.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до п. 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з часу підписання. Якщо на протязі цього терміну ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. При цьому пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Проте після закінчення строку дії договору банк не видавав ОСОБА_3 грошових коштів і платіжної картки, так як боржник своїх зобовязань за договором від 06 грудня 2007 року не виконав.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що після отримання кредиту, відповідачка жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором не вносила.

Так як договір було укладено на строк 12 місяців, тобто до 06 грудня 2008 року, доказів пролонгації дії договору після цього строку та видачі ОСОБА_3 платіжної картки, позивач суду не надав, платежів на виконання умов договору відповідачка не здійснювала, а ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у січні 2015 року, перебіг позовної давності відповідно до ст. 256, ч. ч. 1, 5 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив на момент пред'явлення позову позивачем. Поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не надав.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору, встановивши строк дії договору, що рівний строку дії картрахунку. В п. 9.3. Умов і Правил надання банківських послуг зазначено, що картрахунки відкриті на невизначений строк за винятком настання умови, викладеної у п.п. 9.6., 9.7. цих Умов. Тобто в цьому пункті визначено строк на який відкривається картрахунок. Строк дії договору, визначений у п. 9.12. Умов і Правил надання банківських послуг та в ньому відсутня вказівка про те, що строк дії договору відповідає строку дії картрахунку.

Враховуючи встановлені обставини, факт предявлення позову у січні 2015 року та заяви відповідача про застосування строку позовної давності, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає та за викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду щодо мотивів відмови у задоволенні позову з зазначенням, що в позові відмовлено з вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2015 року в даній справі змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -