Справа № 691/1188/15-ц
Провадження № 2/691/537/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 грудня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області
головуючого судді Савенко О.М.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо реєстрації місця проживання відповідача по справі. Згідно отриманої відповіді від 17 листопада 2015 року за вх.№4881 відповідач ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 і знятим з реєстрації не значиться.
Згідно ст. 74 ЦПК України, судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місцем проживання фізичної особи - відповідача. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Як вбачається із заяви від 10 грудня 2015 року, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
З огляду на вище викладене, дослідивши клопотання представника позивача, поштові повідомлення надіслані на адресу відповідача, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у ній доказів, ухваливши рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Неявка сторін не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вони повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у їх відсутності.
Суд, розглянувши заяву представника позивача, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №354411/3706/0250-8 від 15 серпня 2008 року, відповідач отримав кредит у розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,35 % річних з кінцевим терміном повернення 14 серпня 2018 року (а.с.6-19).
Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 610,625,1050 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат.
Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачами, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов»язання і є зобов'язальними та регулюються нормами ЦК України.
Зобовязання, згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно до Статуту ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ВАТ «ОСОБА_2 Аваль» переіменовано на ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» (а.с.22-24).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір в якому передбачено погашення ним заборгованості, відсотків, комісії та інші витрати, а також термін дії договору.
Відповідач був ознайомлені з кредитним договором та погодився з його умовами, що підтверджується його засвідчувальним підписом у кредитному договорі.
Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст.6.1 кредитного договору, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Відповідно до п.16.3 за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені кредитним договором строки, позичальник зобов»язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня, після закінчення строку виконання зобов»язання. Згідно до п.9.1 у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором, кредитор має право вимагати достроково погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред»явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи відповідно до цього договору.
Позивач, 13 червня 2015 року, направляв відповідачу вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №354411/3706/0092-8 про необхідність погасити заборгованість, однак вимога залишилась без виконання (а.с.29-30).
До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, з врахуванням понесених витрат про розміщення оголошення в газеті.
Заходи забезпечення позову судом не вживалися.
Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 5571 грн. 09 коп, а саме, сплатив судовий збір та витрати пов»язані із розміщенням оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» в сумі 630 грн. 00 коп., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.
Позов підтверджується: копією кредитного договору №354411/3706/0250-8 від 15 серпня 2008 року, копією паспорта ОСОБА_3, копією виписки по рахунку від 12 серпня 2015 року, копією вимоги про дострокове виконання зобов»язань за кредитним договором від 10 червня 2015 року, копією статуту Статуту ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», розрахунком заборгованості за кредитним договором №354411/3706/0250-8 від 15 серпня 2015 року, копією банківської ліцензії, копією дозволу №10-4 від 11 жовтня 2006 року, копією додатку до дозволу №10-4 від 11 жовтня 2006 року, платіжним дорученням №450300 від 16 жовтня 2015 року, платіжним дорученням №461197 від 26 листопада 2015 року.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 553, 554, 599, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 10, 15, 30, 60, 79, 88, 212, 213, 214, 215, 294 Цивільно - процесуального Кодексу України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_4