Справа № 359/5931/14-ц Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/780/4656/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 29 10.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Гуля В.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 45 335 грн. 42 коп.

Вимоги позову обґрунтував тим, що 08 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «КАМАЗ 5320», н.з. НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності Діасамідзе Тартел, у с. Проліски Бориспільського району Київської області порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ssang Yone Korando», н.з. НОМЕР_2, що належить позивачу. Згідно з постановою суду від 27 лютого 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України, дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася з вини останнього. Позивач зазначав, що внаслідок далі - ДТП належний йому автомобіль зазначав механічних пошкоджень, вартість матеріальної шкоди становить 45 335 грн. 42 коп. Однак відповідач ухиляється від добровільного відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди. Тому ОСОБА_3 просив його позов задовольнити.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 45 335 грн. 42 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 05 грудня 2014 року виправлено помилку у вступній та резолютивній частині вказаного рішення від 23 жовтня 2014 року та після слів «ОСОБА_2» зазначено треті особи: ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» (а.с.137).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. При цьому, зазначає, що він не був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання по даній справі, у зв'язку з чим був позбавлений права надати суду докази того, що на час скоєння ДТП його водійський стаж (категорія «С») становить більше 4-х років, що підтверджується посвідченням водія, виданого 23 травня 2009 року на його ім`я. Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не залучив в якості співвідповідача приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», у якому була застрахована його цивільна-правова відповідальність на час скоєння ДТП та яке повинно сплатити позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тому у нього виникло зобов'язання відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 45 335 гр. 42 коп.

Проте до таких висновків суд першої інстанції дійшов передчасно з таких підстав.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що 08 лютого 2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «КАМАЗ», н.з. НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності Діасамідзе Тартел, у с. Проліски Бориспільського району Київської області порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ssang Yone Korando», н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6554540, строк дії якого з 18 вересня 2013 року до 17 вересня 2014 року включно, ПрАТ «Київський страховий дім» застрахувало цивільно - правову відповідальність осіб, які експлуатують транспортний засіб «КАМАЗ», н.з. НОМЕР_1. Даним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000 грн. (а.с. 14, 34, 72).

Згідно з актом технічного стану від 12 лютого 2014 року та рахунку-фактури від 06 березня 2014 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, становить 45 335 грн. 42 коп. (а.с. 10, 11).

17 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 45 335 грн. 42 коп. (а.с.12).

Листом від 08 травня 2014 року вих. № 446 ПрАТ «Київський страховий дім» відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що відповідно до пункту 8 полісу № АС/6554540, обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до керування транспортним засобом не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років. Оскільки у ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «КАМАЗ», н.з. НОМЕР_1 водійський стаж обчислюється з 22 травня 2012 року та становить менше 3-х років, тому вказаний автомобіль не є забезпеченим, а ДТП, яка мала місце 08 лютого 2014 року, не є страховим випадком (а.с.13).

Заперечуючи відмову ПрАТ «Київський страховий дім» у виплаті страхового відшкодування, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 послався на те, що на час скоєння ДТП його водійський стаж (категорія «С») становив більше 4-х років. На підтвердження цих обставин надав ксерокопію посвідчення водія, виданого 23 травня 2009 року на ім`я відповідача та екзаменаційну картку від 23 травня 2009 року (а.с.201, 202). Вважає, що суд помилково не залучив в якості співвідповідача приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», у якому була застрахована його цивільна-правова відповідальність на час скоєння ДТП.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ч.1 ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У пункті 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.119 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Пунктом 2 ч.6 ст.130 ЦПК України визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Таким чином, на суд як державний орган, покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим він має право й зобов`язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Проте, встановивши, що цивільна - правову відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», суд першої інстанції у порушення положення ст.33 ЦПК України не залучив ПрАТ «Київський страховий дім» до участі у справі в якості співвідповідача.

Апеляційний суд відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позбавлений можливості залучати співвідповідачів до участі у справі, у зв'язку з чим не може усунути вказані вище порушення та правильно вирішити спір.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про покладення обов'язку з відшкодування завданої шкоди саме на ОСОБА_5, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», а тому відповідач може відповідати за заподіяну ним шкоду тільки у розмірі, який перевищує ліміт відповідальності страховка.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин і правовою нормою, яка підлягає до застосування при їх вирішенні, не встановив всіх дійсних фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не залучив до участі у справі у якості співвідповідача ПрАТ «Київський страховий дім» й дійшов передчасного висновку щодо вирішення спору.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо його законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові ОСОБА_3 з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді