Справа № 431/3633/15-ц
Провадження 2/431/2035/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Колядова В.Ю.,

при секретарі Соловйові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди (правочину) такою що відбулася, про визнання права власності на нежитлову споруду (магазин),

ВСТАНОВИВ:

21.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди (правочину) такою що відбулася, про визнання права власності на нежитлову споруду (магазин).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 22.11.2014 року, вона з Відповідачем вирішили укласти правочин купівлі-продажу щодо належного останньому (Відповідачу - ОСОБА_2.) нежилого приміщення (магазину) за адресою: АДРЕСА_1. При оформленні угоди виявилося, що в зв'язку з проведенням АТО державні реєстри (якими користуються нотаріуси міста Антрацит) відключені від загально державної мережі, а отже угоду неможливо було посвідчити нотаріально. Бажаючи вчинення правочину, сторони спору фактично здійснили оборудку - Продавець (ОСОБА_2.) передав ОСОБА_1 (Позивачці) ключі від об'єкта та правовстановлюючі документи на магазин, а Позивачка (ОСОБА_1А.) передала ОСОБА_2 (Відповідачу) грошові кошти в сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США (на той час еквівалент триста двох тисяч гривень), в якості оплати за вказаний об'єкт та за користування вказаним нежилим приміщенням (магазин за адресою: АДРЕСА_1) протягом певного періоду. Крім цього, Відповідач видав на ім'я Позивачки розписку про отримання вказаної суми грошових коштів (в якості розрахунку за покупку) та довіреність на беззастережне управління і розпорядження вказаним об'єктом (так звану «генеральну довіреність»). Отже, вказані дії сторін підтверджують те, що між Відповідачем - ОСОБА_2 та Позивачкою - ОСОБА_1 фактично відбувся правочин з відчуження (у формі купівлі-продажу) нежилого приміщення (магазину), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, надали суду заяви в яких просили суд розглянути справу без їх участі. Позивач позов підтримав, відповідач позов визнав в повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб.

Згідно із ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної власності, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

На підставі ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України - суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Позивачем держмито сплачене в повному обсязі і він не порушує питання про стягнення з відповідача судових витрат, а суд сам не може вийти за межі позову.

На підставі.2 ст.218, ч.2 ст.220 ЦК України, керуючись ст.ст. 11, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди (правочину) такою що відбулася, про визнання права власності на нежитлову споруду (магазин) -задовольнити повністю.

Визнати таким, що відбувся правочин (угода) купівлі-продажу нежилого приміщення магазину (за адресою: АДРЕСА_1) вчинений 22 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення магазину (за адресою: АДРЕСА_1) викупленого 22 листопада 2014 року у ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ю.Колядов