Апеляційний суд Житомирської області
Справа №294/1785/13-ц Головуючий у 1-й інст. Кондратюк А. М.
Категорія 19 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» про захист прав споживача, розірвання договору банківського вкладу, стягнення грошового вкладу та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика»

на рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати укладений 24 вересня 2012 року між нею та ПАТ «Банк «Таврика» договір банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника серії НОМЕР_1 та стягнути грошовий вклад в сумі 24 700 грн., нараховані на вклад проценти в сумі 3280 грн. та на відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що згідно укладеного договору банківського вкладу вона передала відповідачу 24 700грн. з нарахуванням на них 26,2% річних строком до 27 березня 2013 року.

Проте, звернувшись до відповідача 28 березня 2013 року, вона своїх коштів не отримала у зв'язку з ліквідацією банківської установи.

Відтак банк своїми протиправними діями заподіяв їй моральну шкоду, яка виражається у погіршенні стану здоров'я, завдання сильного психологічного стрессу, постійному перебуванні в стані нервової напруги.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Розірвано, укладений 24 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Таврика» договір банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного (депозитного) сертифікату на пред'явника серії НОМЕР_1.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Таврика» на користь ОСОБА_2 грошовий вклад в сумі 24700грн. та нараховані на вклад проценти в сумі 3280 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Таврика» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Зокрема помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач є вкладником банку, оскільки вона має лише сертифікат на пред'явника.

Тому у відповідності до п.4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вкладником є - фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифікату.

Тому позивач є кредитором банку і її вимоги могли бути пред'явлені лише в межах ліквідаційної процедури протягом 30 днів з дня опублікування відомостей у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» про ліквідацію банку.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що приймання вимог кредиторів було припинено 25 квітня 2013 року, а заява ОСОБА_2 надійшла 22 липня 2013 року. Відтак жодних підстав для включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не було і вимоги вважаються погашеними.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є не обґрунтованою.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 24 вересня 2012 року між ПАТ «Банк «Таврика» та ОСОБА_2 був укладений договір банківського вкладу «Ощадний плюс» з видачею купонного ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника серії НОМЕР_1, згідно якого остання передала банку 24 700 грн. з нарахуванням 26,2 % річних строком до 27 березня 2013 року.

Пунктом 1.3 зазначеного договору передбачено, що банк на суму внесених (переказаних) в готівковій або безготівковій формі грошових коштів видає відповідно до акту прийому-передачі вкладнику купонний ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника.

Згідно п. 2.8 договору погашення сертифікату та виплата нарахованих процентів по сертифікату здійснюється в готівковій формі через касу банку, або перераховуються у валюті вкладу на поточний рахунок пред'явника сертифікату за його письмовою заявою.

У п.3.1.7 цього договору визначено, що банк зобов'язується повернути вклад на першу вимогу вкладника відповідно до умов п.3.3 та з урахуванням п.2.9 даного договору.

Після закінчення строку договору ОСОБА_2 19 липня 2013 року звернулася до відповідача із заявою про виплату коштів згідно договору банківського вкладу в сумі 24 700грн. та процентів, які зазначені в договорі.

Проте їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що 25 квітня 2013 року закінчився строк для прийняття вимог кредиторів і її заява не може бути прийнята для включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів (а.с. 21).

На підставі Постанови Правління Національного банку України № 97 від 20 березня 2013 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20 березня 2013 року прийнято рішення № 17 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Таврика» з 21 березня2013 року та рішення №18 про призначення уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» (а.с.23-24).

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Частиною 1 статті 1061 ЦК України встановлено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 1 статті 26 цього Закону передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Зобов'язання з виплати відсотків за вкладами, нарахованих під час здійснення тимчасової адміністрації, задовольняються відповідно до черговості, встановленої пунктом 4 частини першої статті 52 цього Закону.

За таких обставин районний суд правильно вважав, що згідно ч.5 ст. 45 зазначеного Закону, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заяви уповноважені особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Тому, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Таврика» зобов'язана була внести вкладника ОСОБА_2 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропустила встановлений строк для пред'явлення вимоги про повернення грошових коштів є безпідставні.

Відповідно до розділу 3 пункту 3.1.6. договору банківського вкладу банк зобов'язувався у разі виникнення обставин, які можуть перешкодити своєчасному виконанню банком умов цього договору, повідомити вкладника шляхом надсилання йому письмового обґрунтування причин затримки виконання умов договору із зазначенням терміну та умов подальшого виконання даного договору.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази про інформування позивача про неможливість виконання банком умов договору.

Під час розгляду справи судом дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Наведені у апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують і на правильність його рішення не впливають.

Тому підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» відхилити.

Рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: