УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору недійсним та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання недійсним кредитного договору про відкриття карткового рахунка та обслуговування кредитної картки від 06 серпня 2007 року № 004-14091-060807 та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що кредитний договір від 06 серпня 2007 року він не підписував, кредитну картку з встановленим лімітом коштів не отримував, тому зобов'язань перед банком за даним договором у нього не виникло. Крім того, діями відповідача щодо безпідставного вимагання кредитних коштів йому завдана моральна шкода, яку він оцінив у 10 тис. грн.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від

16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано кредитний договір про відкриття карткового рахунка та обслуговування кредитної картки від 06 серпня 2007 року № 004-14091-060807, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «КБ «Дельта», недійсним.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 900 грн 48 коп. витрат за проведення почеркознавчої експертизи від 24 грудня 2014 року № 1818, 243 грн 60 коп. сплаченого судового збору та 650 грн за надання юридичної допомоги, всього 1 794 грн 08 коп.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави 368 грн 94 коп. вартості проведеної почеркознавчої експертизи від 03 лютого 2015 року № 12.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що відповідно до п. 1.2 договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 06 серпня 2007 року № 004-14091-060807, укладеного між ТОВ «КБ «Дельта Банк» та ОСОБА_3, банк відповідно до наданого держателем пакета документів, а також згідно з умовами банку та чинного законодавства, відкриває держателю картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 30 тис. грн та на день укладання договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 2 508 грн (п. 1.3 договору), а держатель зобов'язаний погашати кредит шляхом оплати щомісячного обов'язкового платежу у розмірі 7 % від суми поточної заборгованості, процентів річних, плат, штрафів та інших щомісячних платежів, що визначені в тарифному пакеті «Віза Лояльний».

Станом на 21 лютого 2013 року у ОСОБА_3 перед банком внаслідок несвоєчасної сплати суми кредитних коштів за вказаним договором значиться заборгованість у розмірі 2 875 грн 56 коп., яку банк пред'явив до стягнення у судовому порядку.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 грудня 2013 року, в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року вказані рішення судів скасовані, в тому числі й за тих обставин, що ОСОБА_3 не порушував питання про визнання кредитного договору недійсним з тих підстав, що він його не підписував, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вересні 2014 року ОСОБА_3, звернувся до суду з даним позовом, посилаючис <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1019/ed_2015_02_08/pravo1/T012341.html?pravo=1>ь на те, що він кредитний договір не підписував й кредитні кошти не отримував.

За висновком судово-почеркознавчої експертизи від 01 серпня 2014 року № 64, проведеної НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області, запис: «ОСОБА_3.» в графі «держатель» в договорі від 06 серпня 2007 року № 004-14091-060807; запис «ОСОБА_3.» в графі: «Прізвище та ініціали» в анкеті-клієнта фізичної особи; запис «ОСОБА_3 6.08.2007г.» в графі: «з тарифами ознайомлений» в тарифі на обслуговування платіжних карток Visa Classic, ймовірно, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

За висновком судово-почеркознавчої експертизи від 24 грудня 2014 року № 1818, проведеної НДЕКЦ при УМВС України у Миколаївській області, відповісти на питання чи виконаний підпис у договорі № 004-14091-060807 від 06 серпня 2007 року про надання кредиту, тарифі на обслуговування платіжних карток Visa Classic, анкеті клієнта-фізичної особи ОСОБА_3 не представилось можливим у зв'язку з тим, що виявлені ознаки співпадання та розбіжностей в порівнюваних об'єктах містять у собі малий об'єм почеркової інформації, а неспівставність транскрипцій досліджуваних підписів не дозволяють зробити висновок про наявність або відсутність тотожності досліджуваного підписів у категоричній чи ймовірній формі (а. с. 77-82).

Згідно з висновком повторної судово-почеркознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області від 03 лютого 2015 року № 12 записи «06.08.2007» в графі: «Заповнюється Держателем при отриманні Карток та ПІН-конвертів», ймовірно, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Установити: чи виконані підписи в графі «заповнюється Держателем при отриманні Карток та ПІН-конвертів»; підписи навпроти запису: «Копії вірні ОСОБА_3» на копії картки фізичної особи-платника податків ДПІ у Снігурівському районі та копії паспорту НОМЕР_2, виданого 09 червня 2006 року на ім'я ОСОБА_3, не виявилось можливим у зв'язку з неспівставністю підписів. Записи «Копії вірні, ОСОБА_3, ОСОБА_3." на копії картки фізичної особи-платника податків ДПІ у Снігурівському районі та копії паспорту НОМЕР_2, виданого 09 червня 2006 року на ім'я ОСОБА_3", ймовірно, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Задовольняючи позов частково та визнаючи оспорюваний договір недійсним, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав доведеним факт вчинення підпису на договорі не позивачем, а іншою особою та виходячи із того, що відповідач у судовому засіданні не спростував доводів позивача про те, що кредитний договір він не підписував та відповідні висновки експертиз, дійшов висновку про відсутність волевиявлення позивача, направленого на укладення спірного договору, що відповідно до ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України суперечить загальним засадам, додержання яких є необхідним для чинності правочину і згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання цього правочину недійсним.

Відмовляючи в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначав, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що в результаті винних дій саме відповідача, а не інших осіб, від імені позивача був укладений оспорюваний договір.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, не врахував, що жоден з експертних висновків судових експертиз, що були проведені, не містять чіткого висновку про вчинення підпису на спірному договорі не ОСОБА_3, а іншою особою, та вказують лише на ймовірність такої обставини, що не могла бути прийнята судом як беззаперечний доказ відсутності волі позивача на укладання договору та, відповідно, наявності підстав для визнання його недійсним.

Апеляційний суд на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права уваги не звернув і помилково залишив рішення суду першої інстанції, що ґрунтується на припущеннях, без змін.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік