АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3191/15 Головуючий 1-інст. - Штих Т.В.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - КРУГОВА С.С.

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.

за участю секретаря - Прийміч А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в мсті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просив на підставі ст.ст.319,328.331,376,392 ЦК України визнати за ним право власності на нежитлові приміщення №55-а-1-55а-7 загальною площею 101,9 кв. м., з яких основна площа складає 86,6 кв. м., підсобна площа - 15,3 кв. м., розташовані на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову посилався на те, що йому на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.03.2007 року належали нежитлові приміщення першого поверху АДРЕСА_1, загальною площею 93,7 кв.м.

За власним проектом та за власні кошти він здійснив реконструкцію цих приміщень, внаслідок чого їх загальна площа збільшилоась і стала складати 101,9 кв.м.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 січня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

В апеляційній скарзі Державна архітектурно-будівельна інспекція України ( далі ДАБІ України) просить скасувати вказане заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі, посилаючись на ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що всупереч вимогам діючого законодавства, яким передбачений певний порядок набуття права власності та права на виконання будівельних робіт і введення об'єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку, позивач звернувся до суду з позовом, який направлений не на визнання права власності як такого, а на незаконне, в обхід встановленого порядку, узаконення самочинно збудованого майна.

Стверджує, що позивач земельну ділянку у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно з метою його збереження не отримував, що робить неможливим судове визнання права власності на самочинно побудоване майно на підставі ч.3 ст.376 ЦК України.

Суд не взяв до уваги вимоги ч.2 ст.331 ЦК України, якою встановлено, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а також не з'ясував підстави невиконання позивачем вимог цієї статті та не встановив передумови для набуття, а отже, і для визнання права власності на новостворене нерухоме майно.

Факт правомірного набуття позивачем права власності на зазначене майно не було доведено, обов'язкова передумова для його набуття не виконана.

Крім того, інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законом порядку відсутня.

Суд ухвалив рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі, а саме Державної архітектурно-будівельної інспекції України, на яку покладені функції здійснення архітектурно-будівельного контролю щодо законності проведення будівельних робіт та забудови території, а також прийняття об'єкту до експлуатації, відповідності його вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил або затверджених проектних рішень, оскільки за правопорушення в сфері містобудівної діяльності передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу, кошти від сплати якого у повному обсязі спрямовуються до Державного бюджету України.

Отже, суд фактично взяв на себе обов'язки та повноваження територіальної громади, вийшовши за свої повноваження при ухвалення судового рішення.

Позивач на апеляційну скаргу подав заперечення, в яких просить у її задоволенні відмовити, посилаючись, що на цей час Державною архітектурно-будівельною інспекцієхю йому видані відповідні дозвільні документи, тому правові підстави, зазначені в апеляційній скарзі, відсутні.

Сторони та представник ДАБІ України в засідання апеляційного суду не з"явились, про час і місце розгляду справи повідомлен і належним чином.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи скарги, заперечення на скаргу і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 18 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-ХІІ "Про основи містобудування" передбачає, що реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об'єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

Закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Згідно Закону України « Про архітектурну діяльність» державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи. Встановлення факту готовності об»єкту до експлуатації і видача свідоцтва про відповідність збудованого об»акта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил відноситься до виключної компетенції територіальної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до 1-Ш категорії складності та об"єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об"єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об"єктів, що належать до 1У-У категорії складності, здійснюється на підставі акта готовніості об"єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Відповідно до положення про Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, та наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 288 від 21.10.2014 року Департамант архітектурно-будівельної інспекції України у Харківській області з 21.10.2014 року - є територіальним органом - структурним підрозділом апарату Держархбудінспекції.

Між тим, позивач не надав суду доказів звернення до вказаного органу з заявою про прийняття самочинно реконструйованих ( з добудовою) приміщень до експлуатації , а до Харківської міської ради - з заявою про відведення земельної ділянки під будівництво чи під вже збудоване нерухоме майно.

Не містять матеріали справи і даних про звернення позивача до Харківської міської ради з проханням про збереження об»єкту самочинного будівництва та надання земельної ділянки для його експлуатації.

Згідно роз»яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року

«Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва), при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

Не звернувши уваги на вищенаведені роз»яснення та вимоги закону суд відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_4, який не містив будь-яких посилань на звернення до компетентних органів з приводу прийняття в експлуатацію реконструйованого приміщення та здійсненого будівництва і надання земельної ділянки під вже зведене будівництво

Зазначивши Харківську міську раду відповідачем , всупереч вимогам ст. 15 ЦПК України, в своєму позові ОСОБА_4. не зазначив яким чином його права та охоронювані законом інтереси порушені, оспорені чи не визнані міською радою.

Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області до участі у справі не залучався.

Оскільки ОСОБА_4 не реалізував свого права шляхом звернення до компетентних органів, його право не можна було вважати порушеним . Задовольняючи позов про визнання права власності суд фактично допустив до експлуатації самочинно реконструйований та добудований об»єкт , тобто перебрав на себе компетенцію органів, які мали вирішити вказані питання і з якими у позивача на час звернення до суду не було спору.

На вказаний висновок судової колегії не впливає посилання позивача на отримання ним від компетентного органу відповідних дозвільних документів після ухвалення судом рішення за його позовом.

Неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права відповідно до п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, . 316, 317, 319,324 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 січня 2015 року

скасувати. У задогволенні позову ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -