печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гладун Х.А.,

при секретарі - Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про відшкодування збитків у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань за Договором банківського рахунку,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків у зв'язку із невиконанням останнім договірних зобов'язань за договором банківського рахунку щодо здійснення переказу грошових коштів на інший рахунок. В зв'язку з порушенням відповідачем строку виконання платіжного доручення на підставі ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», позивач ставить питання про стягнення з відповідача за період з 27.09.2014 р. по 09.01.2015 р. пені в розмірі 2629,98 грн. Також позивач вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано збитків, що полягають у неотриманні ним додаткового доходу у вигляді відсотків за договором строкового банківського вкладу, укладеного з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на загальну суму 6500 грн. 01 коп. В зв'язку з простроченням грошового зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України ставить питання про стягнення на його користь 3% річних 2269,11 грн., та інфляційні втрати - 22582,74 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомним, в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. В запереченнях, посилаючись на введення в банку тимчасової адміністрації, в зв'язку з чим повернення залучених коштів регламентується спеціальним порядком, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

За наведених обставин враховуючи положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити виходячи з наступного.

Cудом встановлено, що 15.09.2014 між сторонами було укладено договір банківського рахунку НОМЕР_1, за умовами якого Банк взяв на себе зобов'язання щодо відкриття та обслуговування рахунку позивача, а останній здійснювати своєчасну оплату за таке обслуговування.

23.09.2014 року позивач подав до відповідача платіжне доручення про переказ в іноземній валюті в розмірі 12000 доларів США 00 центів.

Вказане доручення було прийнято відповідачем, однак, виконане ним лише 09.01.2015 року.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно пп. 3.1.3 п. 3.1 розділу 3 договору банківського рахунку НОМЕР_1 від 15.09.2014 року відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахункові та інші операції за рахунком у відповідності до чинного законодавства та умов цього договору.

З п. 2.2. розділу 2, вищевказаного договору зокрема вбачається, що Банк приймає розрахункові документи Клієнта протягом усього робочого дня та виконує їх у іноземній валюті протягом двох робочих днів з моменту отримання такого документу.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що дійсно ПАТ "Дельта Банк" було порушено умови вищевказаного договору та порядок здійснення розрахунків із ОСОБА_1

Разом з тим, відповідача було віднесено до категорії проблемних в жовтні 2014 року, а з березня 2015 року було прийняте рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних (Постанова НБУ від 02 березня 2015 № 150). 02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк".

Зі змісту ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

02.10.2015 року Національний банк України за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалив рішення № 664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта банк".

Таким чином, оскільки вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на підставі ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» за період з 27.09.2014 р. по 09.01.2015 р. пені в розмірі 2629,98 грн., 3% річних 2269,11 грн., та інфляційні втрати - 22582,74 грн., заявлені після введення до відповідача тимчасової адміністрації, то на них розповсюджується дія ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому вони задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у вигляді суми упущеної вигоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, зокрема, що суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Так, при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 57 даного Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте, належних та допустимих доказів того, що відповідачем позивачу було завдано збитків, в розумінні ст. ст. 57,60 ЦПК України, позивачем в ході судового розгляду справи не надано.

Позивачем не доведено, що він дійсно мав намір розмістити належні йому кошти в іншому банку за умови їх вчасного перерахування, не надано доказів укладення з будь-якою банківською установою відповідного договору, який не виконувався саме з вини відповідача, що спричинило позивачу збитки і не дало можливості отримати дохід, на який позивач розраховував і який би отримав за звичайних обставин.

В зв'язку з наведеним, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

За наведених обставин підстави для задоволення позову - відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про відшкодування збитків у зв`язку із невиконанням договірних зобов`язань за Договором банківського рахунку - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Х.А. Гладун