Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/840/15 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 липня 2014 року за позовом Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору та стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року КП «Підприємство комунальної власності» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору та стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Позивач зазначав, що відповідач проживає у АДРЕСА_1. Протягом всього часу проживання в цій квартирі користується житлово-комунальними послугами: вивіз відходів, прибирання під'їздів, сміттєпроводів, підвалів, технічних поверхів, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водо-, електропостачання, водовідведення і зливної каналізації, дератизація, дезінфекція, прибирання прибудинкової території, обслуговування ліфтів, та інші, які надаються мешканцям всього будинку в цілому, оскільки їх надання мешканцям окремих квартир неможливо з технічних причин. В порушення умов та вимог діючого законодавства України, оплата відповідачем за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, не здійснювалась, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року в розмірі 6083 грн. 39 коп.

Посилаючись на ці обставини, просили визнати дійсним договір на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між КП «ПКВ» та ОСОБА_2 з 01.04.2011 року; стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради заборгованість по оплаті за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 6083 грн. 39 коп. за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року, а також судовий збір.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 липня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради заборгованість по оплаті з. послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 6083 грн. 39 коп. за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради судовий збір в сумі 243 грн. 80 коп.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 11 липня 2014 року виправлено описку в рішенні суду, змінено в абзаці третьому резолютивної частини судового рішення суму судового збору з «243 грн. 80 коп.» на «243 грн. 60 коп.».

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 04.02.2015 року апелянт ОСОБА_2 не з'явилася, направивши на адресу суду заяву в якій просила відкласти розгляд справи на іншу дату в зв'язку з тим, що її представник - ОСОБА_3 в той самий час буде надавати правову допомогу в кримінальній справі в іншому суді (а. с. 100).

Судова колегія, визнавши цю причину поважною, ухвалою, постановленою на місці, відклала розгляд справи на 25.02.2015 року на 14 год. 30 хв.

В судове засідання, призначене на 25.02.2015 року, апелянт ОСОБА_2 та її представник не з'явилися.

Судові повістки, направлені рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3 були повернуті неотриманими, а з відмітки пошти в м. Енергодар вбачається, що ці поштові відправлення повернуто в зв'язку з закінченням строку зберігання. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Ухвалою, постановленою на місці, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_2 та її представника з наступних підстав. Так, апелянт ОСОБА_2 знала, що вперше розгляд справи в суді апеляційної інстанції було призначено на 04.02.2015 року та нею була подана заява про відкладення розгляду справи. Не отримавши на пошті судові повістки та не уточнивши в будь-який інший спосіб на яку дату перенесено розгляд справи за її апеляційною скаргою, ОСОБА_2 допустила зловживання своїми процесуальними обов'язками. У відповідності до статті 27 ЦПК України участь в судовому засіданні є правом особи, яка бере участь у справі. Суд не вбачив підстав для відкладення розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 305 ЦПК України, оскільки за заявою ОСОБА_2 вже відкладався розгляд справи в суді апеляційної інстанції. З огляду на приписи статті 303-1 ЦПК України, якою визначено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду, судова колегія ухвалила розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 за відсутності апелянта та її представника, оскільки подальше відкладення розгляду справи суперечить вищевикладеним положенням процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи, ОСОБА_2 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 - згідно довідки № 545 від 31.03.2014 року виданої ЖЕД-3, яке є підрозділом Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» (а. с. 5).

Згідно рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 63 від 17.03.2011 року позивач в справі - комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» в м. Енергодарі є єдиним уповноваженим органом, що здійснює утримання житлового фонду та є виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; з ремонту приміщень, будинків, споруд (а. с. 8).

Зі змісту пункту 1 рішення Енергодарської міської ради № 167 від 29.05.2013 року вбачається, що комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради визначено виконавцем житлово-комунальних послуг: з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; з ремонту приміщень, споруд; з централізованого опалення; з централізованого постачання холодної та гарячої води; з централізованого водовідведення. В пункті 2 цього рішення вказано: дозволено комунальному підприємству «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради застосовувати тарифи на житлово-комунальні послуги, затверджені раніще рішеннями виконавчого комітету (надано перелік відповідних рішень) (а. с. 9).

Рішенням двадцять четвертої сесії шостого скликання Енергодарської міської ради № 16 від 04.10.2013 року затверджено перелік майна, яке знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Енергодара, в тому числі, в комунальній власності перебуває і будинок № 22 по вул. В. Інтернаціоналістів та 21.03.2011 року був поставлений на баланс комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» в м. Енергодарі (а. с. 10-13).

Таким чином, позивач - комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради надає відповідачу, яка проживає в АДРЕСА_1 житлово-комунальні послуги.

Статтею 66 ЖК встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Згідно статті 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів від 12 липня 2005 р. № 560 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» затверджено типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно Додатку 1.36. до рішення виконкому Енергодарської міської ради № 314 від 16.10.2008 року затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території житлового будинку комунальної форми власності по АДРЕСА_1. Згідно цих тарифів виконувався розрахунок вартості послуг - з відповідною розшифровкою - по кожній квартирі за кожний місяць. З розрахунку по квартирі № 14 в цьому будинку вбачається, що за квартиру загальною площею 56,5 кв. м. відповідач ОСОБА_2 повинна була оплачувати щомісяця за надані комунальні послуги 169 грн. 50 коп. (а. с. 46-50).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що позивачем надавались відповідачу житлово-комунальні послуги згідно прийнятих місцевими органами влади рішень з урахуванням встановленого ПКМ № 560 від 12.07.2005р. переліку, однак відповідач за надані послуги кошти не сплачувала, у зв'язку з чим у відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість. За останні три роки (за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року) ця заборгованість складає 6083 грн. 39 коп. (розрахунок заборгованості - на а. с. 6-7).

Встановивши вірно обставини по справі та правовідносини сторін, оцінивши докази у справі, суд з урахуванням вимог законодавства, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини, обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2011 року по 01.04.2014 року в розмірі 6083 грн. 39 коп. і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо незгоди з рішенням суду з посиланням на відсутність між нею та позивачем договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки позивач фактично надає відповідачу житлово-комунальні послуги, за які відповідач не вносить оплату, а тому встановивши зазначені обставини по справі у відповідності до вимог законодавства, якими регулюються виниклі правовідносини, суд законно та обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог і рішення суду відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою КМУ від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - Постанова № 529).

З аналізу змісту частини статті 6 статті 630 ЦК України, статей 19-20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вищевказаним вимогам закону. Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (статті 3, 6, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

Проте, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги. З огляду на те, що позивач надає відповідачу послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, факт надання яких та їх якість останнім не оспорюється, відсутні підстави для нездійснення оплати таких послуг. При визначенні розміру заборгованості та періоду її нарахування судом враховано загальний строк позовної давності у три роки.

Із апеляційної скарги вбачається, що інші доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення. За таких обставин судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: