Справа № 686/8128/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

4 серпня 2015 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючої судді Логінової С.М.,

при секретарі Греховій Г.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що 08.05.2003 р. наказом № 65 к від 15.05.2003 р. ОСОБА_1 був прийнятий тимчасово на роботу в ВАТ «Хмельницькрибгосп» на період інкубації рибоводом-розрядником цеху заводського відтворення риб.

01.08.2003 р. наказом № 115 к від 01.08.2003 р. ОСОБА_1 був переведений мотористом насосної станції Меджибізького рибного господарства.

13.08.2014 р. наказом № 8-В від 13.08.2014 р. ВАТ «Хмельницькрибгосп» з 13.08.2014 р. перейменовано на ПАТ «Хмельницькрибгосп».

05.03.2015 р. ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв'язку із виходом на пенсію. В день звільнення позивач отримав лише трудову книжку, розрахунку при звільненні з ним не проведено до сьогоднішнього дня. Також підприємство не виплатило позивачу компенсацію за невикористану відпустку.

З моменту отримання листа відповідач відповіді на вимогу не надав, заборгованість не погасив.

За період роботи на підприємстві заробітна плата виплачувалася нерегулярно. За 2014 р. йому було виплачено 9500,00 грн., а за 2015 р. - 5000 грн. Окрім того, підприємство має заборгованість по заробітній платі за попередні роки, зокрема, це видно із розрахункових листів по заробітній платі за 2010-2014 р. р.

Заборгованість підприємства на кінець місяця складає 20 647,99 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 20 647,99 грн.

На день пред'явлення позову відповідач затримав позивачу розрахунок на 47 днів, з 05.03.2015 р. по 21.04.2015 р.

За цей час підприємство зобов'язане виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за 47 днів.

Розрахунок середнього заробітку:

1653,30 грн. - розмір заробітної плати (випливає із розрахункового листа по заробітній платі за липень 2014 p.).

Середньоденна заробітна плата складає: 1653,30 грн. + 1653,30 грн./ (28 (к-сть календарних днів в лютому 2015 р.) + 31 (к-сть календарних днів в березні 2015 р. )) = 56,04 грн.

Тому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи буде складати: 56,04 грн. х 46 днів (к-сть днів затримки розрахунку, за виключенням святкових днів 08 березня) = 2577,84 грн.

Позивач просить стягнути з ПАТ «Хмельницькрибгосп» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 20 647,99 грн., а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 2577,84 грн., а всього: 23225,83 грн. та всі судові витрати, в т.ч. витрати на оплату послуг адвоката.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги доповнили і просили стягнути з ПАТ «Хмельницькрибгосп» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 11599,73 грн., а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 5124,21 грн., а всього 16723,94 грн. та всі судові витрати, в т.ч. витрати на оплату послуг адвоката.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи.

Заслухавши думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 означеного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з ви конанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором…, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом встановлено, що 08.05.2003 р. наказом № 65 к від 15.05.2003 р. ОСОБА_1 був прийнятий тимчасово на роботу в ВАТ «Хмельницькрибгосп» на період інкубації рибоводом-розрядником цеху заводського відтворення риб.

01.08.2003 р. наказом № 115 к від 01.08.2003 р. ОСОБА_1 був переведений мотористом насосної станції Меджибізького рибного господарства.

13.08.2014 р. наказом № 8-В від 13.08.2014 р. ВАТ «Хмельницькрибгосп» з 13.08.2014 р. перейменовано на ПАТ «Хмельницькрибгосп».

05.03.2015 р. ОСОБА_1 був звільнений з посади рибовода розрядника Меджибізького рибного господарства за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію за віком. В день звільнення позивач отримав лише трудову книжку, розрахунку при звільненні з ним не проведено.

У квітні 2015 р. ПАТ «Хмельницькрибгосп» виплатило ОСОБА_1 заборгованість в сумі 2476, 54 грн.

Із довідки ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" №142/15 від 07.06.2015 р. вбачається, що станом на 07.07.2015 р. заборгованість ПАТ «Хмельницькрибгосп» по заробітній платі перед ОСОБА_1 складає 11599,73 грн.

Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, на користь позивача з відповідача слід стягнути невиплачену заробітну плату у сумі 11599,73 грн.

Ст. 117 КЗпП України передбачена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Так, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п. 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95 р., нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Виходячи з наведених вище правил обчислення середньої заробітної плати, середньоденний заробіток на однин робочий день позивача складає 56 грн. 31 коп., який розраховано наступним чином: 736,27 грн. - заробітна плата за січень 2015 р. + 1515,97 грн. - заробітна плата за лютий 2015 р. = 2252,24 грн.; 40 робочих днів у січні-лютому 2015 р.

Суд приходить до висновку, що на користь ОСОБА_1 слід стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунки при звільненні за період з 05.03.2015 р. по 14.07.2015 року (91 робочий день) у сумі 5124,21 грн. (56,31 грн. х 91 дн.)

Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, на користь позивача слід стягнути невиплачену заробітну плату у сумі 11599,73 грн. та середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні у сумі 5124,21 грн.

Суд приходить до висновку, що не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Однак, на виконання вказаної норми закону позивачем не було надано розрахунку вказаної суми з врахуванням надання правової допомоги у судовому засіданні, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, часу ознайомлення з матеріалами справи в суді. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 як позивач поніс витрати на правову допомогу, а тому не підлягає задоволенню вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215, 226 ЦПК України, ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Постановою Кабінету Міністрів України № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.95 року суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у сумі 11599,73 грн. (одинадцять тисяч пятсот девяносто девять грн. 73 коп.), середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 5124,21 грн. (пять тисяч сто двадцять чотири грн. 21 коп.), а всього 16723,94 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять три грн. 94 коп.) грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення, стягнувши з публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" на користь ОСОБА_1 заробітну плату за 1 місяць.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.