копія/Справа № 689/2602/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.12.2015 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М.М.

народні засідателі Шиманська Л.Л., Гнидюк Т.С.

за участю:

секретаря Кушнір О.М.

прокурора Гуменюка А.А.

представника психіатричного

закладу Лутюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ярмолинці в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1,

встановив:

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад, а її лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що ОСОБА_2 страждає на гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, через що вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 10.12.2015 ОСОБА_2 була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження ОСОБА_2 не дала усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу.

В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у ОСОБА_2 встановлений тяжкий психічній розлад, а тому її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Зокрема зазначив, що з направлення районного психіатра відомо, що протягом останніх шести місяців хвора змінилася у поведінці, по ночах не спить, сама до себе сміється, сміх змінюється плачем, відмічається зміна настрою; три тижні не годує дитину, не пускає її до школи, веде себе неадекватно.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу, вважає себе психічно здоровою. Відносно того, що дитина не відвідує школу, то ОСОБА_2 пояснила, що дитина хворіла і саме через це знаходилася вдома.

Прокурор заперечив проти задоволення заяви про госпіталізацію ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 09.12.2015 ОСОБА_2 була доставлена в ХОПЛ №1 швидкою допомогою у супроводі співробітника поліції за направленням Теофіпольської

ЦРЛ. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хвору 10.12.2015, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 страждає на гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, що проявляється у неадекватності емоцій, зміні настрою, наявності слухових галюцинацій, роздвоєнні особистості, внаслідок чого вона виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є неможливість її лікування, крім як в стаціонарних умовах, а також вчинення особою чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В той же час, в ході судового розгляду представником ХОПЛ №1 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини щодо вчинення ОСОБА_2 дій чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, а також обставини щодо можливості лікування хворої лише в стаціонарних умовах.

Так, свідок ОСОБА_3 в суді пояснив, що ОСОБА_2 являється його колишньою дружиною. Зараз він з нею не зустрічається, лише зняв для неї хату, забезпечує її і сплачує комунальні послуги. Підтвердив, що їх дитини три тижні не було в школі, а в хаті побиті вікна. Однак свідок не зміг повідомити обставини щодо невідвідування школи його дочкою.

ОСОБА_4, яка є сестрою ОСОБА_2, в суді пояснила, що сестра дійсно страждає на психічний розлад і їй треба лікуватися але амбулаторно.

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які знають ОСОБА_2, так як разом відвідують церкву, підтвердили факт того, що дитина ОСОБА_2 не ходила в школу, але при цьому вказали, що однією із причин того, що донька ОСОБА_2 не пішла до школи, було відсутність в дитини належного одягу. Крім того свідки пояснили, що ОСОБА_2 змінилася в поведінці, і через це, за благословення місцевого священика, вони їздили з нею в м. Тернопіль до лікаря-психіатра і той виписав ОСОБА_2 ліки, однак вона перестала їх приймати.

В той же час в ході судового розгляду не встановлено обставин, на які послався представник лікарні, що за станом здоров'я ОСОБА_2 потребує саме примусової госпіталізації до психіатричного закладу.

Зокрема, як встановлено судом, районним психіатром ОСОБА_2 взагалі не оглядалася, висновки представника лікарні про погіршення її стану протягом останніх шести місяців нічим не підтверджені, а зроблені зі слів осіб, які з ОСОБА_2 майже не спілкуються.

В ході судового розгляду ОСОБА_2 поводила себе адекватно, логічно відповідала на поставлені їй запитання.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в заяві головного лікаря ХОПЛ №1, про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку, а тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215, 279-282 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні заяви головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в Апеляційний суд Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя підпис

Народні засідателі підписи

Копія вірна:

Суддя М.М.Баськов