Справа № 367/4769/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Саранюк Л. П.,

при секретарі Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2014 року помер її чоловік ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Факт її перебування в шлюбі із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 12.08.1995 року.

Відповідачка по справі ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця, свідоцтво про її народження та інші особисті документи знаходяться в матеріалах справи.

Заповіту ОСОБА_3 не склав.

Після його смерті повинно бути спадкування по закону. Вона та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом на майно ОСОБА_3, як дружина та дочка спадкодавця.

Вони обоє прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі заяв до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_4 де заведена спадкова справа №3/2015. Наведені обставини підтверджуються спадковою справою на майно ОСОБА_3

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 08.07.2015 року №02-31/157 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_3, оскільки у неї відсутні документи, які підтверджують зареєстроване право власності спадкодавця на його ідеальну частку на будинок № 24 по вул. Києво Мироцькій в м. Буча.

За життя ОСОБА_3 йому належала на праві власності 1/3 частина будинку №24 по вул. Києво Мироцькій в м. Буча (раніше смт. Буча)на підставі договору дарування від 18.09.1973 року. Вказана частина будинку була зареєстрована за ОСОБА_3 на праві власності в Ірпінському БТІ 11.11.1973 року, що підтверджується записом на договорі дарування та записом в будинковій книзі.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 за ухвалою Ірпінського міського суду від 25.10.1981 року була затверджена мирова угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 згідно умов якої у власність ОСОБА_5 відійшла 1/9 частина будинку, а у власності ОСОБА_3 залишилось 2/9 частини будинку. Наведене підтверджується ухвалою суду та мировою угодою від 26.10.1981 року.

Рішенням Ірпінського міського суду від 25.02.1982 року були уточнені частки співвласників будинку в праві власності на вказаний будинок. За рішенням суду частка ОСОБА_3 в праві власності на будинок становить 21/100 частину.

Після смерті ОСОБА_3 вона знайшла в його документах завірену копію судового рішення від 25.02.1982 року, але на рішенні немає відмітки БТІ про правову реєстрацію права власності на уточнену частку.

На запиті нотаріуса Бучасньке БТІ надало довідку, що в архівних реєстрових книгах є запис про уточнення часток в праві власності на будинок за рішенням суду від 25.02.1982 року, але немає конкретного запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 21/100 частин будинку.

Вважає, що вона та відповідачка, як спадкоємці першої черги за законом на майно ОСОБА_3, мають право на спадщину, оскільки спадщина була ними прийнята в установленому порядку.

Факт відсутності правової реєстрації права власності ОСОБА_3 на уточнену частку в праві власності на будинок не є перешкодою для визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового майна.

Право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину будинку було належним чином зареєстроване в Ірпінському БТІ, яке до 01.01.2013 року мало повноваження державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В подальшому належна ОСОБА_3 1/3 частина будинку зменшилась на 1/9 частину за ухвалою суду від 26.10.1981 року повторна реєстрація права власності на частку, яка залишилась не вимагалась.

На уточнену частку за рішенням суду від 25.02.1982 року ОСОБА_3 повинен був зареєструвати право власності, але виникнення права власності в 1982 році не залежно від реєстрації цього права в БТІ. Раніше діючий ЦК УРСР в ред. 1963 року таких вимог не містив. Право власності у ОСОБА_3 на 21/100 частину будинку виникло після набрання чинності рішення суду від 25.02.1982 року.

Оскільки ОСОБА_3 мав на праві власності 21/100 частину будинку №24 по вул. Києво Мироцькій в м. Буча, то вона та відповідачка мають право на вказану частину будинку в рівних частках кожна.

У звязку з вищевикладеним просить суд, визнати за нею право власності на 21/200 частину вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 17 листопада 2014 року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, подала до суду зустрічну позовну заяву в якій вказала, що 17 листопада 2014 року помер її батько ОСОБА_3,

що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, а зміна нею прізвища свідоцтвом про укладення шлюбу.

Відповідачка по справі ОСОБА_6 є дружиною спадкодавця.

Заповіту ОСОБА_3 не склав.

Після його смерті повинно бути спадкування по закону. Вона та відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом на майно ОСОБА_7, як дружина та дочка спадкодавця.

Вони обоє прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі заяв до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_4 де заведена спадкова справа № 3/2015.

Право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину будинку було належним чином зареєстроване в Ірпінському БТІ, яке до 1.01.2013 року мало повноваження державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В подальшому належна ОСОБА_3 1/3 частина будинку зменшилась на 1/9 частину за ухвалою суду від 26.10.1981 року, повторна реєстрація права власності на частку, яка залишилась, не вимагалася.

На уточнену частку за рішенням суду від 25.02.1982 року ОСОБА_3 повинен був зареєструвати право власності, але виникнення права власності в 1982 році не залежало від реєстрації цього права в БТІ. Раніше діючий ЦК УРСР в ред..1963 року таких вимог не містив. Право власності у ОСОБА_3 на 21/100 частину будинку виникло після набрання чинності рішенням суду від 25.02.1982 року.

Згідно вимог ст.1218 ЦК України їй належать усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_3 мав на праві власності 21/100 частину будинку № 24 по вул. Києво-Мироцькій в м.Буча, то вона та відповідачка мають право на вказану частину будинку в рівних частках кожна.

Оскільки у неї немає документів, які б підтверджували вартість спадкової частини будинку, то ціна позову нею вказана орієнтована, а судовий збір сплачений в максимальному розмірі.

Просить визнати за нею право власності на 21/200 частину будинку №24 по вул. Києво Мироцькій в м. Буча Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 17 листопада 2014 року.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_6 є дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.9)

ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця, свідоцтво про її народження та інші особисті документи знаходяться в матеріалах справи.

Заповіту ОСОБА_3 не склав.

Після його смерті повинно бути спадкування по закону. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом на майно ОСОБА_3, як дружина та дочка спадкодавця.

Вони обоє прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі заяв до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_4 де заведена спадкова справа №3/2015. Наведені обставини підтверджуються спадковою справою на майно ОСОБА_3

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_4 від 08.07.2015 року №02-31/157 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_3, оскільки у них відсутні документи, які підтверджують зареєстроване право власності спадкодавця на його ідеальну частку на будинок № 24 по вул. Києво Мироцькій в м. Буча.

За життя ОСОБА_3 йому належала на праві власності 1/3 частина будинку №24 по вул. Києво Мироцькій в м. Буча (раніше смт. Буча)на підставі договору дарування від 18.09.1973 року. Вказана частина будинку була зареєстрована за ОСОБА_3 на праві власності в Ірпінському БТІ 11.11.1973 року, що підтверджується записом на договорі дарування та записом в будинковій книзі.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 за ухвалою Ірпінського міського суду від 25.10.1981 року була затверджена мирова угода між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 згідно умов якої у власність ОСОБА_5 відійшла 1/9 частина будинку, а у власності ОСОБА_3 залишилось 2/9 частини будинку. Наведене підтверджується ухвалою суду та мировою угодою від 26.10.1981 року.

Рішенням Ірпінського міського суду від 25.02.1982 року були уточнені частки співвласників будинку в праві власності на вказаний будинок. За рішенням суду частка ОСОБА_3 в праві власності на будинок становить 21/100 частину.

Після смерті ОСОБА_3 позивач по основному позову ОСОБА_1 знайшла в його документах завірену копію судового рішення від 25.02.1982 року, але на рішенні немає відмітки БТІ про правову реєстрацію права власності на уточнену частку.

На запиті нотаріуса Бучанське БТІ надало довідку, що в архівних реєстрових книгах є запис про уточнення часток в праві власності на будинок за рішенням суду від 25.02.1982 року, але немає конкретного запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на 21/100 частин будинку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги за законом на майно ОСОБА_3, мають право на спадщину, оскільки спадщина була ними прийнята в установленому порядку.

Факт відсутності правової реєстрації права власності ОСОБА_3 на уточнену частку в праві власності на будинок не є перешкодою для визнання за ними права власності на 1/2 частину спадкового майна.

Право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину будинку було належним чином зареєстроване в Ірпінському БТІ, яке до 01.01.2013 року мало повноваження державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В подальшому належна ОСОБА_3 1/3 частина будинку зменшилась на 1/9 частину за ухвалою суду від 26.10.1981 року повторна реєстрація права власності на частку, яка залишилась не вимагалась.

На уточнену частку за рішенням суду від 25.02.1982 року ОСОБА_3 повинен був зареєструвати право власності, але виникнення права власності в 1982 році не залежно від реєстрації цього права в БТІ. Раніше діючий ЦК УРСР в ред. 1963 року таких вимог не містив. Право власності у ОСОБА_3 на 21/100 частину будинку виникло після набрання чинності рішення суду від 25.02.1982 року.

Оскільки ОСОБА_3 мав на праві власності 21/100 частину будинку №24 по вул. Києво Мироцькій в м. Буча, то ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на вказану частину будинку в рівних частках кожна.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України засобом захисту свого права є визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. І ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.15, 16, 202, 219, 392, 1216, 1223, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 62, 212-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 21/200 частину будинку № 24 по вул. Києво-Мироцькій в м. Буча Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 17 листопада 2014 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/200 частину будинку № 24 по вул. Києво-Мироцькій в м. Буча Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 17 листопада 2014 року.

Повний текст рішення буде виготовлено 25.08.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8