справа № 0312/2741/2012
провадження №4-с/165/3/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі Харук Ю.І.,

з участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Нововолинську скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2,-

встановив :

23 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою в якій вказує, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 05 квітня 2013 року у справі за його позовом, ОСОБА_3 разом з її неповнолітніми дітьми виселено з належної йому на праві власності квартири № 10 будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області без надання іншого житлового приміщення.Також зобовязано ОСОБА_3 виконати умови договору купівлі продажу квартири від 12 листопада 2010 року, передавши ОСОБА_1 квартиру № 10 в будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області, вільну від речей домашнього вжитку і обстановки та ключі від належної йому квартири.

На підставі вказаного рішення суду, що набрало законної сили 13 травня 2013 року, Нововолинським міським судом Волинської області 05 квітня 2013 року видано виконавчий лист № 0312/2741, який відповідно до постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 02.10.2013 року передано від начальника ВДВС Нововолинського МУЮ до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2

ОСОБА_2 09 жовтня 2013 року, згідно постанови від цього числа, прийняв до виконання виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0312/2741 від 05.04.2013 року про виселення ОСОБА_3 разом з її неповнолітніми дітьми з квартири № 10 будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області.

Вважає, що державний виконавець Самчук О.П., в порушення вимог ст.6, ст.11, ст. 25, ст.78 Закону «Про виконавче провадження» тривалий час безпідставно не здійснює примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили, внаслідок чого порушуються його права власника квартири, в яку самовільно вселилася боржник ОСОБА_3 зі своїми неповнолітніми дітьми і проживає там по даний час, а він змушений оплачувати комунальні послуги за судовими наказами, що видані на підставі заяв комунальних служб. Вважає, що державний виконавець не виконує своїх обовязків, і така бездіяльність посадової особи порушує його права та законні інтереси.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав за наведених у ній підстав. Просить її задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець заступник начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав суду письмові заперечення на скаргу та заяву про розгляд скарги у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження за виконавчим листом № 0312/2741 виданим Нововолинським міським судом 05.04.2013 року про виселення ОСОБА_3 з її двома неповнолітніми дітьми з квартири № 10 будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську, суд встановив.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 05 квітня 2013 року у справі позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 разом з її неповнолітніми дітьми виселено з належної йому на праві власності квартири № 10 будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області без надання іншого житлового приміщення. Також зобовязано ОСОБА_3 виконати умови договору купівлі продажу квартири від 12 листопада 2010 року, передавши ОСОБА_1 квартиру № 10 в будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області, вільну від речей домашнього вжитку і обстановки та ключі від належної йому квартири.

На підставі вказаного рішення суду, що набрало законної сили 13 травня 2013 року, Нововолинським міським судом Волинської області 05 квітня 2013 року видано виконавчий лист № 0312/2741, який відповідно до постанови начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 02.10.2013 року передано від начальника ВДВС Нововолинського МУЮ до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2

Державний виконавець Самчук О.П. 09 жовтня 2013 року, згідно постанови від цього числа, прийняв до виконання виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0312/2741 від 05.04.2013 року про виселення ОСОБА_3 разом з її неповнолітніми дітьми з квартири № 10 будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області.

21.10.2013 року державним виконавцем, в звязку з невиконанням боржником рішення суду добровільно у встановлені строки, на підставі ст.25, ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» направлено боржнику ОСОБА_3 пропозицію виконати рішення суду та звільнити квартиру до 04.11.2013 року.

На підставі письмової заяви боржника ОСОБА_3, шодо перебування на стаціонарному лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_5, який підлягає виселенню разом з нею без надання іншого житла, державним виконавцем, постановою від 04.11.2013 року на підставі п.3, ч.1 ст.38, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» було зупинено виконавче провадження, яке відновлено по закінченню лікування особи, що підлягає виселенню, постановою від 10.12.2013 року.

25 грудня 2013 року державним виконавцем направлено боржнику пропозицію звільнити займану квартиру до 25.12.2013 року, про що повідомити ВДВС. В іншому випадку примусове виконання рішення суду буде проведено 26 грудня 2013 року.

За результатами перевірки, проведеної начальником відділу примусового виконання по зверненню стягувача ОСОБА_1, 23 грудня 2013 року було скасовано вимогу заступника начальника відділу державного виконавця Самчука О.П. від 11.12.2013 року в частині призначення примусового виселення на 26 грудня 2013 року та зобовязано вжити всіх необхідних заходів з примусового виконання рішення відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює порядок виконання рішень судів.

03 березня 2014 року з врахуванням звернення представника боржника у провадженні ОСОБА_6 стосовно визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні по факту вчинення шахрайських дій щодо незаконного зняття нею з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей, державний виконавець прийняв постанову про зупинення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду про виселення ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми з належної ОСОБА_1 квартири, і на підставі ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду, що постановив рішення і видав на підставі нього виконавчий документ, з поданням про відстрочку виконання рішення суду.

Ухвалою Нововолинського міського суду від 15.04.2014 року подання державного виконавця було задоволено і з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх, відстрочено виконання рішення суду, відповідно до ст.373 ЦПК України, на строк три місяці. (а.с.66,т.2)

Вказана ухвала оскаржувалась стягувачем ОСОБА_1 і залишена без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 травня 2014 року (а.с.96-97, т.2)

Постановою державного виконавця від 22.08.2014 року в звязку із закінченням 21.08.2014 року відстрочки виконання рішення суду, було поновлено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про виселення.

Встановлено, що 02.03.2015 року ухвалою Луцького міськрайонного суду було скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 28.01.2015 року, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000 від 20.12.2012 року.

В звязку з наведеними обставинами та з метою захисту прав неповнолітніх, державним виконавцем Самчуком О.П., відповідно до ст.11, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» 06 березня 2015 року було внесено подання до суду про відстрочку виконання рішення про примусове виселення і прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п.1 ч.1 ст.38, ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2015 року скасовано ухвалу Нововолинського міського суду від 08.04.2015 року, якою було задоволено подання державного виконавця в частині відстрочки виконання рішення суду на три місяці. У задоволенні заяви державного виконавця відмовлено.

З врахуванням вказаних обставин, постановою від 03.06.2015 року державним виконавцем Самчуком О.П. поновлено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про виселення ОСОБА_7 з її двома неповнолітніми дітьми з квартири № 10, будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську.

18.06.2015 року державний виконавець надіслав боржнику, стягувачу і Нововолинському МВ УМВСУ повідомлення (.с.59,т.3) в якому запропонував стягувачу ОСОБА_3 самостійно виконати рішення суду до 01.07.2015 року, і зазначив, що в іншому випадку виселення буде виконано в примусовому порядку о 12.00 03.07.2015 року.

При цьому, на думку суду, неправомірно, без законних на це підстав, для примусового виселення боржника зобовязав стягувача у провадженні ОСОБА_1 забезпечити робітниками, кваліфікованим спеціалістом, що демонтує та встановлює дверний замок і підготувати приміщення для збереження описаних речей.

Вказане повідомлення було направлено поштою 23.06.2015 року, а як встановлено судом, отримане стягувачем ОСОБА_1 06.07.2015 року.

З акту державного виконавця від 03.07.2015 року вбачається, що при виїзді за адресою м.Нововолинськ 15-й мікрорайон 14/10, встановлено, що ОСОБА_7 добровільно рішення не виконала, в квартиру для примусового виконання рішення суду, не допускає. При цьому вказано, що стягувач не зявився на виконання рішення, не забезпечив державного виконавця робітниками і кваліфікованим спеціалістом, що демонтує та встановлює дверні замки, чим унеможливив виконання судового рішення в примусовому порядку.

Такий документ підтверджує бездіяльність державного виконавця по примусовому виконанню судового рішення, і свідчить про невиконання державним виконавцем обовязків, покладених на нього ч.1 ст.11, ч.2, ст. 25, ст.78 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець зобовязаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Відсутність боржника повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням.

Виселення здійснюється у присутності понятих та за сприяння органів внутрішніх справ з обовязковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акту опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням повязаних з цим витрат на боржника.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні.

Отже, вказана норма не передбачає обовязкової участі стягувача у примусовому виконанні державним виконавцем рішення суду, як і не прописує обовязку стягувача забезпечити державному виконавцю, на якого законом покладено обовязок виконати рішення суду в примусовому порядку, забезпечити вказану посадову особу робітниками, спеціалістами для виконання певних дій під час виселення.

Надана державним виконавцем до письмових заперечень на скаргу ОСОБА_1 копія акту від 06 серпня 2015 року (а.с.65,т.3), також підтверджує бездіяльність державного виконавця Самчука О.П. щодо невиконання обовязків, покладених на нього Законом України «Про виконавчу службу» і невжиття ним заходів, передбачених цим Законом до примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили і відповідно до ст.124 Конституції України, підлягає виконанню у чітко визначені строки.

Таким чином, суд вважає неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів для примусового виселення боржника у порядку та строки, передбачені ст.ст.25, 78 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимога скарги заявника ОСОБА_1 в частині зобовязання державного виконавця Самчука О.П. провести негайне примусове виселення боржника ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми з квартири № 10 в будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську без надання іншого жилого приміщення, не підлягає до задоволення, оскільки такі примусові дії підлягають виконанню, згідно виконавчого листа № 0312/2741 від 05.04.2013 року.

На підставі викладеного, відповідно до ст.11, ст.25, ст.78, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України,- суд

ухвалив:

Скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 щодо невжиття заходів до примусового виконання рішення суду про виселення ОСОБА_3 з двома неповнолітніми дітьми з квартири № 10 в будинку № 14 на 15-му мікрорайоні в місті Нововолинську Волинської області у строки та порядку, передбаченими ст.ст.25, 78 Закону України «Про виконавче провадження».

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд шляхом подачі протягом пяти днів після її проголошення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у розгляді скарги, але не були присутні під час проголошення ухвали, можуть оскаржити її в цьому ж порядку протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р.Ференс-Піжук