УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

18 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ОСОБА_3 за договором кредиту від 15 вересня 2006 року № SAMDN4962 отримав кредит у розмірі 10 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, шляхом підписання заяви.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Через порушення зобов'язань за договором заборгованість ОСОБА_3 станом на 31 липня 2013 року становить 38 966 грн 34 коп., а саме: 9 671 грн 63 коп. - заборгованість за кредитом; 26 962 грн 98 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штрафи: 500 грн - фіксована частина та 1 831 грн 73 коп. - процентна складова.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено за пропуском позовної давності.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 15 вересня 2006 року ОСОБА_3 за договором кредиту № SAMDN4962 отримав кредит у розмірі 10 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за кредитом станом на 31 липня 2013 року становить 38 966 грн 34 коп., а саме: 9 671 грн 63 коп. - заборгованість за кредитом; 26 962 грн 98 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штрафи: 500 грн - фіксована частина та 1 831 грн 73 коп. - процентна складова.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши у розпорядження ОСОБА_3 обумовлену в договорі суму - 10 тис. грн.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у позові, зазначав наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном, передбаченим ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України, у кредитному споживчому договорі від 15 вересня 2006 року № SAMDN4962 визначено перебіг 12-місячного строку з моменту підписання кредитного договору, тобто 15 вересня 2006 року. При цьому у разі, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про завершення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк, тобто ще на 12 місяців (до 15 вересня 2008 року). Подальша пролонгація кредитного договору від 15 вересня 2006 року його умовами не передбачена. Доповнення до кредитного договору з продовженням строку його дії сторонами не укладалося, отже, строк дії кредитного договору відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, як невід'ємної його складової частини, закінчився 15 вересня 2008 року.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на наведене при ухваленні рішення суд вважав, що право вимоги у позивача за кредитом виникло 15 вересня 2008 року, а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду 09 вересня 2013 року з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Між тим, погоджуючись із висновками судів щодо пропуску позивачем позовної давності, колегія судів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Разом із тим суд не врахував, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (позиція Верховного Суду України, викладена в справі № 6-14цс14).

У матеріалах справи наявна копія виданої відповідачу картки з визначеним строком дії «01/09». Отже, строк дії картки та, відповідно, строк повернення кредиту закінчився 31 січня 2009 року.

Саме із зазначеної дати мали виходити суди, обраховуючи позовну давність у спірних правовідносинах.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в позові з урахуванням наведених вище мотивів, підстав для скасування ухвалених судами рішень не вбачає.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Т.О. Писана

Г.В. Юровська