Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях: Ізвольській С.С., Івіній М.Ю.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача -1 Климчука О.М.

представника відповідача-2 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки», ОСОБА_5 про визнання незаконним виключення із членів кооперативу, визнання права на членство в кооперативі, усунення перешкод у користуванні гаражним боксом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів - ГБК «Березняки», ОСОБА_5 про визнання незаконним виключення із членів ГБК "Березняки", визнання права на членство в кооперативі та усунення перешкод в користуванні гаражним боксом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в березні 2008 року ОСОБА_6 звернувся до голови правління ГБК «Березняки» з заявою, в якій просив надати йому дозвіл передати гаражний бокс НОМЕР_1 на користь позивача ОСОБА_1 Свою заяву ОСОБА_6 мотивував поганим станом здоров'я, що зумовило відсутність потреби у користуванні гаражем.

Таке право члена кооператива передбачено Статутом.

Рішенням правління кооперативу заяву ОСОБА_6 було задоволено, гаражний бокс НОМЕР_1 було передано на користь позивача.

11 березня 2008 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про вступ до членів кооперативу.

12 березня 2008 року відбулось засідання правління кооперативу та, згідно витягу із протоколу № 7, ОСОБА_1 було прийнято до членів кооперативу.

Згідно зазначених письмових пояснень членів кооперативу, під час прийняття правлінням рішення щодо вступу ОСОБА_1 до членів кооперативу на засіданні були присутні члени правління кооперативу, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, котрі підтверджують, що на початку березня 2008 року на засіданні правління кооперативу дійсно розглядалось питання щодо виведення ОСОБА_6 із членів правління кооперативу, підставою для якого була передача прав на гараж (дарування) гаражного боксу НОМЕР_2 на користь ОСОБА_11, а гаражного боксу НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1

ОСОБА_1 сплатив вступний внесок, а також систематично сплачував членські внески, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру, а також довідкою № 26/08 від 28 травня 2008 року, згідно якої пайовий внесок за гараж в розмірі 1 300 грн. 00 коп. було сплачено у повному обсязі 12 березня 2008 року.

04 липня 2008 року на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на вказаний гаражний бокс.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про кооперацію" вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається Статутом кооперативу.

ОСОБА_1 в порядку, встановленому цим Законом, набув членства у кооперативі.

Проте, 11 лютого 2014 року відбулося засідання правління кооперативу в іншому складі його членів, рішенням якого було скасовано рішення від 12 березня 2008 року з питань переоформлення гаражних боксів. Підставою для скасування цих рішень, згідно протоколу, слугував підробний підпис ОСОБА_6 на заяві, про що було встановлено на підставі висновку експерта від 02.12.2013 № 500/тдд у кримінальному провадженні.

Вказаним рішенням правління кооперативу позивача фактично було виключено із членів кооперативу.

22 лютого 2014 року на засіданні іншого складу правління кооперативу було розглянуто заяву ОСОБА_5 про включення його до членів кооперативу, та про визнання за ним права користування гаражним боксом НОМЕР_1.

У вказаній заяві ОСОБА_5 зазначив, що між ним та ОСОБА_6 було укладено усний договір про передачу права власності на гаражний бокс НОМЕР_1.

На виконання вказаного договору ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, тому наявні підстави для включення його до членів кооперативу, та виділення йому, як належному користувачу, гаражного боксу НОМЕР_1.

02 березня 2014 року правлінням кооперативу в тому ж складі, в якому приймалися рішення від 11.02.2014р. та 22.02.2014р., а також ОСОБА_5 було здійснено відкриття гаражного боксу НОМЕР_1, що було оформлено актом.

На даний час ОСОБА_1 користуватися гаражем не може, а фактичне користування здійснюється ОСОБА_5

З урахуванням вищенаведених обставин, позивач та його представник, підтримавши позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Представник відповідача-1 ГБК «Березняки» в судовому засіданні підтримав надані ним письмові пояснення, не заперечував проти задоволення позову з наступних підстав.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2012 року було визнано недійсним рішення зборів уповноважених кооперативу від 26 березня 2011 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2013 року, вказане рішення було залишено без змін.

Голова правління ОСОБА_14 та члени правління кооперативу втратили свої повноваження з моменту набрання рішенням законної сили (27.02.2013 року), мали звільнити приміщення кооперативу, передати всі документи кооперативу, його членів, печатку тощо, проте, цього не зробили.

Із вказаних підстав кооператив в особі законного голови правління Панченко В. Я. був змушений звернутися з позовом до суду, в якому просив зобов»язати ОСОБА_14 повернути власність кооперативу.

18 листопада 2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва зазначені позовні вимоги було задоволено, а 28 листопада 2014 року рішення вступило в законну силу.

На даний час виконавче провадження триває, оскільки рішення суду в частині повернення документів боржником у виконавчому провадженні добровільно не виконане.

Представник відповідача-1 зазначив, що позивач у відповідності до ст. 11 Закону Укоаїни "Про кооперацію" був прийнятий до членів кооперативу, рішення правління про прийняття його до членів кооперативу та передачу гаражу ніким не оскаржувалося в судовому порядку, тому права позивача мають бути поновлені в судовому порядку.

Представник відповідача-2 ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що між ним та нині померлим ОСОБА_6 було укладено усний договір про передачу гаражного боксу НОМЕР_1.

В якості оплати за гаражний бокс у присутності свідків ним було передано ОСОБА_6 10 000 доларів США. У письмовій формі договір не укладався, оскільки сторони мали довіру один до одного, а також цей договір був повністю виконаний сторонами у момент їх вчинення.

В судовому засіданні ОСОБА_5 надав копію висновку почеркознавчої експертизи від 02.02.2013 року № 500/тдд, що проведена у рамках кримінального провадження № 0017972 за ч. 4 ст. 358 КК України, за результатами якої експерт прийшов до висновку, що підписи від імені ОСОБА_6 на протоколі № 7 засідання ГБК "Березняки" від 12 березня 2008 року виконані не ним, а іншою особою.

Всі ці обставини дають підстави для висновку про необґрунтованість позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв»язку, судом встановлено наступне.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сторонами у справі визнається, підтверджується наявними у справі письмовими доказами та не підлягає доказуванню те, що ОСОБА_6 був членом ГБК «Березняки», на підставі заяви від 04.03.2008р. у зв'язку зі смертю сина ОСОБА_16, отримав у користування металевий гараж НОМЕР_1 в кооперативі по вул. Березняківській, 27.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як убачається з наданих позивачем письмових доказів, які не заперечуються відповідачем-1 ГБК «Березняки», проте, оспорюється відповідачем-2 ОСОБА_5, у березні 2008 року на засіданні правління ГБК «Березняки» розглядалося питання про виключення ОСОБА_6 зі складу членів кооперативу і правління у зв'язку з тим, що гаражний бокс НОМЕР_2 подаровано ОСОБА_11, а гаражний бокс подаровано ОСОБА_1; розглянуто заяви вказаних осіб про вступ до членів кооперативу та прийнято їх до членів кооперативу.

При цьому, позивач на підтвердження вказаних обставин надав письмову заяву від 11.03.2008р. з резолюцією голови правління Панченка В.Я., витяг з протоколу №7 засідання правління ГБК «Березняки» від 12.03.2008р. про прийняття ОСОБА_1 - власника гаражного боксу НОМЕР_1 членом ГБК «Березняки», квитанцією про сплату вступного внеску, квитанціями про сплату членських внесків, довідкою ГБК «Березняки» №26/08 від 28.05.2008р. про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу з 12.03.2008р., є власником гаражного боксу НОМЕР_1 площею 37 кв.м., який побудовано господарським способом 20.02.1993р., сплатив суму пайового внеску за гараж в сумі 1300 грн., технічним паспортом на гаражний бокс, виготовленим Київським міським БТІ 04.07.2008р. та квитанцію про оплату за його виготовлення.

Оцінюючи надані позивачем докази, як належні (містять інформацію щодо предмета доказування) і допустимі (одержані в порядку, встановленому законом), суд приймає їх до уваги.

Відповідач, заперечуючи факт того, що ОСОБА_1 є власником гаражного боксу НОМЕР_1 та наполягаючи на тому, що за усним оплатним (за 10 000 дол. США) договором ним був придбаний гаражний бокс НОМЕР_1 безпосередньо у власника ОСОБА_6, надав наступні письмові докази: копію заяви про включення його до членів кооперативу без дати; протокол засідання правління №2 від 22.02.2014р., акт відкриття та обстеження гаражного боксу НОМЕР_1; протокол засідання правління №1 від 11.02.2014р. , яким скасовано рішення правління від 12.03.2008р. щодо ОСОБА_1 та копію висновку експерта від 02.12.2013р. №500/тдд у кримінальному провадженні.

Оцінюючи надані відповідачем докази, суд не може їх прийняти до уваги, оскільки за законом обставини укладення оплатного двостороннього договору мають бути підтверджені за законом певними засобами доказування, висновок експерта у кримінальному провадженні одержаний з порушенням порядку та проведений з порушенням визначених нормативно-правовими актами процедур, а рішення від 11.02.2014р. , яким скасовано рішення правління від 12.03.2008р. щодо прийняття до членів кооперативу ОСОБА_1 прийнято правлінням у складі осіб, що за рішенням суду не мали достатнього обсягу повноважень на їх прийняття.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно ч. 1 ст. 208 ЦК України - у письмовій формі належить укладати правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Отже, договір, за яким гараж відчужений на користь ОСОБА_5 за оплату в сумі 10 000 дол. США , мав бути укладений у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідачем-2 ОСОБА_5 не надано доказів укладення такого договору, не надано доказів і того, що між ним та померлим ОСОБА_6 існувала домовленість щодо вчинення договору в усній формі (ч. 3 ст. 206 ЦК України).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2011 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Посилання ОСОБА_5 на присутність свідків при передачі ним грошових коштів ОСОБА_6 суперечить змісту Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2011 року, де зазначено, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.

Висновок експерта від 02.12.2013р. №500/тдд наданий у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0017972 від 14.11.2013 року.

Водночас, кримінальним процесуальним законодавством встановлена недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування. Розголошення відомостей досудового розслідування можливо лише з дозволу слідчого і в тому обсязі, в якому вони визнаються можливими.

Суду не надано доказів такого дозволу слідчого на розголошення висновків експертизи від 02 грудня 2014 року № 500/тдд, при цьому, на два направлених судом запити слідчим так і не направлено належним чином завіреної копії вказаного висновку, не надано інформацію про те, чи проводилися інші експертизи.

Суд приймає, як обґрунтовані, заперечення позивача та його представника щодо визнання у цивільній справі, як доказу, вказаного висновку експерта, оскільки порядок проведення експертизи не відповідає вимогам п. 1.4. ч. 1 розділу I, п.п. 1.5., 1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (документи, які були надані експерту в якості вільних зразків підписів не можна вважати такими, що достовірно виконані ОСОБА_6, мала кількість вільних зразків, а зразки вільних підписів не відповідають положенням рекомендацій, оскільки три вільні зразки підпису із шести, що досліджувалися, виконувались у 1991, 1995, 1998 роках, тоді як оспорювані документи були підписані особою, яка померла, у 2008 році, тобто, значно відрізняються за часом виконання).

Все це, безумовно, ставить під сумнів об'єктивність висновку експерта від 02.12.2013 року № 500/тдд, як належного та допустимого доказу у цивільній справі.

Щодо рішення від 11.02.2014р., яким скасовано рішення правління від 12.03.2008р. про прийняття до членів кооперативу ОСОБА_1 слід зазначити, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2012 року було визнано недійсним рішення зборів уповноважених кооперативу від 26 березня 2011 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2013 року вказане рішення було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2013 року касаційну скаргу на вказані судові рішення було відхилено.

Рішення правління у складі голови правління ОСОБА_14 та членів правління кооперативу, які були обрані рішенням зборів уповноважених кооперативу від 26.03.2011р., визнаного судом недійсним, є такими, що не тягнуть будь-яких правових наслідків.

Позивач у відповідності до ст. 11 Закону України "Про кооперацію" був прийнятий до членів кооперативу, рішення правління про прийняття його до членів кооперативу та передачу гаражу ніким не оскаржувалося в судовому порядку.

Відповідно, вимога позивача про визнання незаконним виключення його з членів ГБК «Березняки» підлягає задоволенню, а визнання права ОСОБА_1 на членство у ГБК «Березняки», також вимога про поновлення ОСОБА_1 у членах кооперативу задоволенню не підлягають.

Оскільки суд дійшов до висновку, що ОСОБА_5 користується гаражним боксом НОМЕР_1 без достатніх на це правових підстав, водночас, ОСОБА_1, як власник гаражного боксу НОМЕР_1 позбавлений права ним користуватися, позовні вимоги про визнання права ОСОБА_1 на користування гаражним боксом та про зобов'язання ОСОБА_5 звільнити гаражний бокс НОМЕР_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 15, 16, 206, 208, 218, 638, 693 ЦК України, Закону України "Про кооперацію", ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки», ОСОБА_5 про визнання незаконним виключення із членів кооперативу, визнання права на членство в кооперативі, усунення перешкод у користуванні гаражним боксом - задовольнити частково.

Визнати незаконним виключення ОСОБА_1 з членів Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки».

Визнати право ОСОБА_1 на користування гаражним боксом НОМЕР_1 в Гаражно-будівельному кооперативі «Березняки» по вул. Березняківській, 27.

Зобов'язати ОСОБА_5 звільнити гаражний бокс НОМЕР_1 в Гаражно-будівельному кооперативі «Березняки» по вул. Березняківській, 27.

Стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: