Справа № 159/4770/15-ц
Провадження № 2/159/1366/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Окостень І.В.,

секретар судового засідання Федчик К.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача селищної ради ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного підприємства (далі ПП) «Люблинецьбуд» до ОСОБА_5 селищної ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ПП «Люблинецьбуд» звернулося у суд із указаним позовом, а саме з вимогою про визнання незаконним рішення ОСОБА_5 селищної ради Ковельського району Волинської області від 17 грудня 2012 року №20-24/2012 про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання в оренду. Таку вимогу обґрунтовано тим, що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, рішення селищної ради про вилучення у позивача земельної ділянки скасовано судом, а тому усі дії селищної ради з приводу розпорядження цією земельною ділянкою є незаконними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі. Пояснив, що земельна ділянка, щодо якої селищною радою прийнято оскаржуване рішення, на підставі державного акта надана у постійне користування Дирекції по будівництву заводу газосилікат них виробів, правонаступником якої є ПП «Люблинецьбуд». Фактично вилучення земельної ділянки у позивача не відбулося, а тому селищна рада не вправі була приймати вказане рішення. Крім того, обєкти нерухомого майна, що знаходяться на земельній ділянці, на розробку проекту із землеустрою щодо відведення якої надано дозвіл, перейшли із власності ПП «Люблинецьбуд» у власність ОСОБА_3 внаслідок неправомірних дій останньої.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що її довірителька набула у приватну власність незавершений будівництвом обєкт нерухомого майна. З метою отримання в оренду землі, на якій він розміщений, звернулася до селищної ради із відповідною заявою, надала правовстановлюючі документи на нерухоме майно та схему бажаного розташування земельної ділянки. Вважає, що при переході до відповідача права власності на обєкт нерухомого майна, перейшло й право на землю, на якій вони розміщені, в обсязі, що існував для попереднього власника. На час розгляду справи проект землеустрою не виготовлено.

Відповідач ОСОБА_5 селищна рада Ковельського району Волинської області представника у судове засідання не направила, подала клопотання про слухання справи у відсутності останнього. У письмових запереченнях позов не визнала з тих підстав, що оскаржуване рішення прийнято на підставі заяви ОСОБА_3 та доданих документів, що підтверджували її право власності на незавершений будівництвом обєкт нерухомого майна. При прийнятті рішення селищна рада керувалася принципом переходу прав на землю при переході прав на будівлю, яка розміщена на цій землі.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд відмовив у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлено, що 17 грудня 2012 року ОСОБА_5 селищною радою Ковельського району Волинської області прийнято рішення №20-24/2012 про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для надання в оренду для обслуговування обєкту незавершеного будівництва 49/100 незавершеного будівництвом головного корпусу на вулиці Заводській, 3, у смт. Люблинець Ковельського району, орієнтовною площею 7270 кв.м.

Сторонами у судовому засіданні визнано, що земля, на якій розміщений цей обєкт, була частиною земельної ділянки, яка за Державним актом на право постійного користування землею серії ІІ-ВЛ № 000872, виданого 30 листопада 1999 року ОСОБА_5 селищною радою народних депутатів, надана у користування Дирекції по будівництву Люблинецького заводу газосилікат них виробів, правонаступником якого є ПП «Люблинецьбуд». Незавершений будівництвом обєкт нерухомого майна також належав ПП «Люблинецьбуд» та перейшли у власність ОСОБА_3 Тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України ці обставини не підлягають доказуванню.

Згідно з наданих суду відповідачем ОСОБА_5 селищною радою Ковельського району Волинської області копій документів підставою прийняття оспорюваного рішення слугувала письмова заява ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копії документів про право приватної власності на обєкт незавершеного будівництва.

Належність відповідачу ОСОБА_3 на час прийняття селищною радою оскаржуваного рішення на праві приватної власності незавершеного будівництвом 49/100 головного корпусу А-1, що знаходиться на вулиці Заводській, 3, у смт. Любленець Ковельського району, підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданого 23 серпня 2012 року Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Цей обєкт перейшов у власність ОСОБА_6 за мировою угодою, визнаною ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року (а.с. 53). Як визнано сторонами у судовому засіданні, ухвала не скасована, набрала законної сили.

Питання переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статтями 120 Земельного кодексу (далі ЗК) України та 377 Цивільного кодексу (далі ЦК) України.

Положеннями вказаної статті ЗК України унормовано, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Такого ж змісту й положення ст. 377 ЦК України.

Тобто, із змісту цих норм, які є імперативними, слідує, що при виникненні в іншої особи права власності на будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами.

Таким чином, при прийнятті ОСОБА_5 селищною радою рішення від 17 грудня 2012 року №20-24/2012 про надання ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування обєкту незавершеного будівництва для передачі в оренду права позивача ПП «Люблинецьбуд» порушені не були, оскільки право останнього на землю, на якій розташований обєкт нерухомого майна, припинилося із припиненням права власності на нього. Тому, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Скасування судами рішень селищної ради про вилучення землі у ПП «Люблинецьбуд» та про припинення права останнього на землю, з огляду на зміст положень ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України не може слугувати підставою для визнання незаконним й оскаржуваного рішення селищної ради у цій справі.

Правомірність набуття ОСОБА_7 у власність незавершеного будівництвом обєкту нерухомого майна не є предметом розгляду даної справи. Це питання, як слідує з пояснень сторін, було предметом судового розгляду за заявою ПП «Люблинецьбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Ковельського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПП «Люблинецьбуд» про стягнення статутної частки та визнання права власності на майно; ухвалу не скасовано.

На підставі ст. ст. 11, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_8