У х в а л а

23 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В. М., суддів: Амеліна В. І., Наумчука М. І., Коротуна В. М., Остапчука Д. О.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній власності; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній частковій власності, поділ частки у спільній власності, виділення майна в натурі та визнання права власності у спільній частковій власності,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній власності, у якому зазначала, що між нею та відповідачами не досягнуто згоди щодо порядку користування спільним майном. Вона, як співвласник будинку АДРЕСА_1, обмежена в реалізації свого права власності, оскільки ОСОБА_1 чинить перешкоди в користуванні належною їй частиною в спільному майні. Просила виділити в натурі частину підвального приміщення площею 17,1 кв. м та приміщення першого поверху площею 88,5 кв. м, визнавши за нею право особистої власності на ці приміщення.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній частковій власності, зазначаючи, що між співвласниками вказаної будівлі існує спір щодо користування належним їй на праві спільної часткової власності майном. Просила виділити їй в натурі частину підвального приміщення площею 17,1 кв. м та приміщення першого поверху площею 88,5 кв. м, визнавши за нею право особистої власності на ці приміщення.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній частковій власності, поділ частки у спільній власності, виділення майна в натурі та визнання права власності у спільній частковій власності. Посилалась на те, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна разом з відповідачами набула право спільної часткової власності на спірний житловий будинок з надвірними спорудами. З метою розміщення у вказаній будівлі навчального центру «Лік» за домовленістю сторін вона вчинила всі необхідні дії з організації та фінансування переведення житлової будівлі у нежитлову та її реконструкції з добудовою третього поверху. Просила виділи у натурі приміщення першого та другого поверхів спірного об'єкта нерухомості.

Після проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи з питання можливості виділу часток та до початку судового розгляду сторонами були змінені позовні вимоги.

Зокрема, ОСОБА_1 просила поділити частки на спірне майно загальною площею 341 кв. м, виділивши в натурі та визначивши її право власності на 339/341 частини у спільній частковій власності, ОСОБА_3 - на 1/341 частини, ОСОБА_2 - на 1/341 частини у спільній частковій власності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спільній заяві про зміну предмета первісного та зустрічного позовів (а. с. 137-138) просили виділити у спільну часткову власність в рівних частках - по Ѕ наступні приміщення: 16 - кабінет, сходи першого поверху, коридор та 4 кабінети, вбиральню та підсобку другого поверху, сходи, два приміщення, котельню третього поверху, сходи.

Після проведення у справі будівельно-технічної експертизи з питання визначення ринкової вартості майна ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просили згідно із запропонованим експертом варіантом поділу будинку виділити в натурі ОСОБА_1 1/3 частини будівлі, а саме: сходи (6,4 кв. м), чотири приміщення (1,6 кв. м, 6,2 кв. м, 11 кв. м та 17,1 кв. м) цокольного поверху будівлі, приймальню (20 кв. м), кабінет (18,5 кв. м), вбиральню (2,7 кв. м), кабінет (12,9 кв. м), коридор (10,2 кв. м) першого поверху, що разом становить 106,6 кв. м. Виділити в натурі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2/3 частини будинку АДРЕСА_1, а саме: кабінет (13,9 кв. м), сходи (10,3 кв. м) першого поверху, коридор (12,2 кв. м), чотири кабінети (15,2 кв. м, 18 кв. м, 21,3 кв. м, 9,1 кв. м), вбиральню (2 кв. м), підсобку (3,7 кв. м) другого поверху, сходи (10,1 кв. м), два приміщення (75,9 кв. м, 8,5 кв. м), котельню (4,8 кв. м) сходи (9,7 кв. м) третього поверху, що разом становить 214,7 кв. м, та визнати за ними право спільної часткової власності на вказані приміщення в рівних частках - по Ѕ кожній.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2014 року, позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Виділено в натурі ОСОБА_1 1/3 частини будинку АДРЕСА_1, а саме: сходи (6,4 кв. м), чотири приміщення (1,6 кв. м, 6,2 кв. м, 11 кв. м та 17,1 кв. м) цокольного поверху будівлі, приймальню (20 кв. м), кабінет (18,5 кв. м), вбиральню (2,7 кв. м), кабінет (12,9 кв. м), коридор (10,2 кв. м) першого поверху, що разом становить 106,6 кв. м.

Виділено в натурі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2/3 частини будинку АДРЕСА_1, а саме: кабінет (13,9 кв. м), сходи (10,3 кв. м) першого поверху, коридор (12,2 кв. м), чотири кабінети (15,2 кв. м, 18 кв. м, 21,3 кв. м, 9,1 кв. м), вбиральню (2 кв. м), підсобку (3,7 кв. м) другого поверху, сходи (10,1 кв. м), два приміщення (75,9 кв. м, 8,5 кв. м), котельню (4,8 кв. м), сходи (9,7 кв. м) третього поверху, що разом становить 214,7 кв. м, та визнано за ними право спільної часткової власності на вказані приміщення в рівних частках - по Ѕ кожній.

Приміщення цокольного поверху (20,5 кв. м) залишено в спільному користуванні співвласників.

Проведення будівельних робіт з реалізації поділу майна, а саме: влаштування сходової клітини з цокольного на перший поверх, закладання дверних та віконних отворів покладено солідарно на ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 14 травня 2014 року залишено без змін.

27 січня 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - ст. ст. 358, 364 ЦК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, здана до поштового відділення 19 січня 2015 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверті.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2014 року у справі № 6-9769св14, від 13 листопада 2013 року у справі № 6-38901св13, від 22 травня 2013 року у справі № 6-8501св13, від 27 березня 2013 року у справі № 6-52146св13.

Між тим, посилання заявника як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, на вказані ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України не може здійснюватися, оскільки зазначеними ухвалами судові рішення попередніх судів були скасовані, а справи направлено на новий розгляд у зв'язку з порушенням судами норм процесуального права щодо встановлення фактичних обставин. Таке не свідчить про тотожність цих обставин із встановленими судом фактичними обставинами справи, у якій постановлена ухвала, про перегляд якої подано заяву.

Враховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що у наведених справах тотожними є встановлені судами фактичні обставини, які мають значення для вирішення спорів, які розглядались, а, відповідно, що правовідносини, які виникли між особами, які брали участь у розгляді вказаних справ, подібні і мало місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права в порівнянні зі справою, у якій постановлена ухвала, яку просить переглянути заявник, що потягло за собою ухвалення різних за змістом судових рішень.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судового рішення, про перегляд якого заявником подано заяву, то у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній власності; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, про виділ частки у спільній частковій власності, поділ частки у спільній власності, виділення майна в натурі та визнання права власності у спільній частковій власності, за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Колодійчук

Судді В. І. Амелін

В. М. Коротун

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук