Справа № 526/1722/15-ц
Провадження № 6/526/54/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Прокопєвої Ю.Б.,

при секретарі - Шевченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гадяч подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження в праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, суд,

встановив:

14 серпня 2015 року до суду звернувся державний виконавець відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції ОСОБА_1 з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, до виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням суду.

Подання заявник обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № 40894164 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Полтавським окружним адміністративним судом 17.09.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь УПФ у Гадяцькому районі в сумі 1978 грн. 95 коп., 12.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь УПФ у Гадяцькому районі в сумі 1724 грн. 80 коп.

На даний час боржником ОСОБА_3єнко Т.Л. рішення Харківського окружного адміністративного суду не виконано, боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, що є підставою для обмеження права боржника на виїзд за межі України.

В судове засідання державний виконавець відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції ОСОБА_1 не з'явилась, подав клопотання про розгляд справи без її участі, в зв'язку з чим суд при розгляді подання виходив з доказів доданих до подання.

Суд, дослідивши матеріали подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції ОСОБА_1, вважає, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.18 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження", ч.1 ст.377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за № 606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частина 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року за №3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Подання державного виконавця про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого за формою та змістом повинно відповідати вимогам, визначеним положеннями ЦПК України та з врахуванням рекомендацій з цього питання, викладених у листі Міністерства Юстиції України від 06.06.2008 р. №25-32/507.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують надіслання ОСОБА_4 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобов'язань, докази одержання нею усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч. 5 ст. 25, ч. 1 ст. 31 ЗУ "Про виконавче провадження", а також докази того, що ОСОБА_5 ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні.

Таким чином, державним виконавцем не було доведено, що ОСОБА_5 відомо про її обов'язок сплатити борг на користь держави. Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання та наявність у неї паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Окрім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Наявність відповіді Відділу Держземагенства у Гадяцькому районі Полтавської області вих. № 298/01-12 від 17.04.2013 року та вих. № 01-12/593/1 від 09.09.2014 року про те, що за ОСОБА_5 не зареєстровано земельної ділянки, відповіді Ощадного банку України Полтавського обласного управління № 47 від 11.09.2014 року та Відділення «Гадяцького управління ПАТ «Полтава-банк» вих. № 368 від 05.09.2014 року, вих. № 223 від 24.04.2014 року та вих. № 290 від 31.05.2012 року про те, що на імя ОСОБА_4 відкритих рахунків немає, відповіді Лохвицького ВРЕР вих. № 38/206 від 20.04.2013 року на запит про те, що за ОСОБА_5 автотранспорт не зареєстровано, відповіді Державної податкової служби України від 05.09.2012 року, 04.09.2014 року, 05.09.2014 року про те, що інформація стосовно ОСОБА_4 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, довідки ПП МПТІЕ «Інвентаризатор» вих. № 505 від 22.06.20121 року про те, що ОСОБА_4 в м. Гадяч не має нерухомого майна, зареєстрованого в Державному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, не можуть свідчити про те, що державним виконавцем виконано всі необхідні заходи для примусового виконання вимог, які прямо передбачені виконавчим документом та ЗУ "Про виконавче провадження".

Положенням ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобовязання або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям.

Ухилення від виконання зобовязань полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні особою зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Отже, задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Але, в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України, державним виконавцем не додано до подання належних та допустимих доказів, наявних у виконавчому провадженні, які свідчили про умисне ухилення ОСОБА_6 від виконання рішення суду.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що в поданні державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України не доведено про доцільність застосування до ОСОБА_2 заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України та воно є передчасним, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України та виїзд в Україну громадян України», суддя, -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гадяцького районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження в праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Ю. Б. Прокоп'єва