Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: Ластовки Н.Д.

при секретарі: Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення збитків за інвестиційним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі свого уповноваженого представника - ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на її користь суму завданих збитків у розмірі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) грн., а також судові витрати у сумі 6090,00 (шість тисяч дев'яносто) грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2015 між третьою особою ОСОБА_3 як первісним кредитором та позивачем ОСОБА_1, як новим кредитором, був укладений Договір про відступлення права вимоги. За вказаним договором позивач ОСОБА_1 як новий кредитор набула права вимоги до відповідача ФОП ОСОБА_2 як боржника за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року та додатковими угодами до нього. На дату набуття позивачем ОСОБА_1 права вимоги до відповідача ФОП ОСОБА_2, останній свої зобов'язання за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до вказаного Інвестиційного договору, не виконав. У зв'язку із чим, 07.11.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ФОП ОСОБА_2 із письмовою вимогою про виконання відповідачем ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за вказаним договором та додатковими угодами до нього, у десятиденний строк з дати її отримання. У разі неможливості їх виконання, позивач ОСОБА_1 вимагала від відповідача ФОП ОСОБА_2 повернути їй грошові кошти, у сумі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) грн., які були отримані відповідачем ФОП ОСОБА_2 за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до вказаного Інвестиційного договору. На що, відповідач ФОП ОСОБА_2, в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_5 надав позивачу ОСОБА_1 письмову відповідь, в якій зазначив, що не може виконати взяті на себе зобов'язання за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до вказаного договору, а також не в змозі повернути позивачу ОСОБА_1 грошові кошти, у зв'язку із їх відсутністю у нього.

В подальшому до суду від відповідача ФОП ОСОБА_2 в особі його представника за довіреністю ОСОБА_5 надійшла заява про визнання позову. В якій відповідач ФОП ОСОБА_2, у зв'язку із відсутністю у нього грошових коштів пропонує вирішити даний спір із відшкодування завданих ним позивачу ОСОБА_1 збитків у сумі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) грн., у спосіб визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно: нежилі приміщення з АДРЕСА_1, що належать відповідачу ФОП ОСОБА_2 відповідно до Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 29.07.2010 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.Ю. за реєстровим №1217, Витягу про державну реєстрацію права від 10.11.2010 року №27953760, Акту №1093 від 29.09.2010 року передачі нежилих приміщень, вбудованих у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові. З пропозицією відповідача ФОП ОСОБА_2 щодо відшкодування збитків, шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на належне відповідачу ФОП ОСОБА_2 нерухоме майно погодився.

В судовому засіданні відповідач ФОП ОСОБА_2 в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_5 проти задоволення позову не заперечував, з урахуванням відшкодування завданих позивачу ОСОБА_1 збитків за рахунок наявного у нього нерухомого майна, а саме: нежилих приміщень з АДРЕСА_1.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем ФОП ОСОБА_2, що 02.01.2008 року між третьою особою ОСОБА_3 та відповідачем ФОП ОСОБА_2 в простій письмовій формі був укладений Інвестиційний договір, за яким третя особа ОСОБА_3 та відповідач ФОП ОСОБА_2 по відношенню один до одного набули цивільно-правових зобов'язань, пов'язаних із набуттям у власність третьої особи ОСОБА_3 об'єктів інвестиційної діяльності, у спосіб та в порядку визначених даним Інвестиційним договором.

На виконання умов Інвестиційного договору від 02.01.2008 року, третя особа ОСОБА_3 та відповідач ФОП ОСОБА_2 уклали Додаткову угоду №2 від 18.03.2009 року та Додаткову угоду №3 від 15.10.2009 року. Діючи на їх виконання, третя особа ОСОБА_3 передала, а відповідач ФОП ОСОБА_2 отримав грошові кошти у сумі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) грн. в рахунок майбутнього набуття третьою особою ОСОБА_3 права власності на об'єкти інвестиційної діяльності визначені Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до зазначеного договору.

Крім цього, як встановлено судом та не заперечується відповідачем ФОП ОСОБА_2, останній своїх зобов'язань перед третьою особою ОСОБА_3 за Інвестиційним договором від 02.01.2008, Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до вказаного договору, в частині передачі у власність третьої особи ОСОБА_3 визначених зазначеними додатковими угодами об'єктів інвестиційної діяльності не виконав. Отримані від третьої особи ОСОБА_3 за вказаними договором та додатковими угодами до нього, грошові кошти у сумі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) не повернув.

Згідно ст. 41 Конституції України, визначено, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема їх правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом в судовому засідання також установлено та не заперечується відповідачем ФОП ОСОБА_2, що 02.11.2015 року, між третьою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 в простій письмовій формі укладено Договір відступлення права вимоги, за яким третя особа ОСОБА_3 як первісний кредитор відступила, а позивач ОСОБА_1 як новий кредитор набула права вимоги до відповідача ФОП ОСОБА_2 за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до вказаного договору. В цей же день, позивачем ОСОБА_1 в письмовій формі повідомлено відповідача ФОП ОСОБА_2, про набуття позивачем ОСОБА_1 як новим кредитором за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, права вимоги до відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем ФОП ОСОБА_2, що 07.11.2015 року позивач ОСОБА_1 як новий кредитор за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, у письмовій формі звернулася до відповідача ФОП ОСОБА_2 із вимогою про виконання ним своїх зобов'язань за вказаним договором, в частині передачі у її власність об'єктів інвестиційної діяльності визначених Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до зазначеного договору, протягом десяти днів з дати її отримання відповідачем ФОП ОСОБА_2 У разі неможливості виконання відповідачем ФОП ОСОБА_2 зазначених зобов'язань, позивач ОСОБА_1 вимагала у вказаний строк, повернути їй грошові кошти у сумі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) грн., що були отримані відповідачем ФОП ОСОБА_2 за вказаними договором та додатковими угодами до нього.

Згідно відповіді відповідача від 07.12.2015, останній не може виконати взяті на себе зобов'язання за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, в частині передачі у її власність об'єктів інвестиційної діяльності визначених Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до вказаного Інвестиційного договору та не може повернути їй грошові кошти у сумі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) грн., у зв'язку з їх відсутністю.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 визнав вимоги позову, у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 4 ст. 22 ЦК України на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в іншій спосіб, зокрема, шкода завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Враховуючи відсутність у відповідача ФОП ОСОБА_2 коштів для відшкодування завданих ним позивачу ОСОБА_1 збитків, у розмірі заявленого позову та пропозицію відповідача ФОП ОСОБА_2 щодо відшкодування завданих збитків в інший спосіб, зокрема визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що єдиним способом відшкодування позивачу збитків в сумі 1100000,00 (один мільйон сто тисяч) грн. є визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з АДРЕСА_1, які належать відповідачу ФОП ОСОБА_2 відповідно до Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 29.07.2010, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.Ю. за реєстровим №1217, Витягу про державну реєстрацію права від 10.11.2010 №27953760 та Акту №1093 від 29.09.2010 року передачі нежилих приміщень, вбудованих у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене вище не суперечить положенням ст.ст. 22, 1192 ЦК України, а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви та визнання за позивпчнм ОСОБА_1 права власності на вищевказане нерухоме майно.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ФОП ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 6090,00 (шести тисяч дев'яносто) грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 37, 60, 61, 88, 169, 174, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення збитків за інвестиційним договором про стягнення збитків за інвестиційним договором - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) право власності на нежилі приміщення з АДРЕСА_1, які належать відповідачу Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) відповідно до Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 29.07.2010 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горяйновою Т.Ю. за реєстровим №1217, Витягу про державну реєстрацію права від 10.11.2010 року №27953760 та Акту №1093 від 29.09.2010 року передачі нежилих приміщень, вбудованих у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок відшкодування відповідачем ФОП ОСОБА_2 збитків за Інвестиційним договором від 02.01.2008 року, Додатковою угодою №2 від 18.03.2009 року та Додатковою угодою №3 від 15.10.2009 року до Інвестиційного договору від 02.01.2008 року.

Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір в сумі 6090,00 (шість тисяч дев'яносто) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: