Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2015 Справа №607/14104/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Товариство з додатковою відповідальністю «ОСОБА_3 товариство «Домінанта», про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, за участю третьої особи Товариства з додатковою відповідальністю «ОСОБА_3 товариство «Домінанта», в якому просить відшкодувати на її користь матеріальну шкоду в сумі 2984,85 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., стягнути понесені нею витрати на оплату послуг адвоката в сумі 600 грн. і судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування зазначають, що в звязку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася із вини відповідача, для вирішення питання про виплату їй страхового відшкодування вона змушена була скористатися послугами адвоката, вартість послуг якого становили 2984,85 грн. Після втручання адвоката ОСОБА_3 компанією було виплачено страхове відшкодування. А тому, ОСОБА_2 повинен відшкодувати її витрати, які ОСОБА_1 була змушена зробити для відновлення свого порушеного права отримання страхового відшкодування. Крім цього, у звязку із пошкодженням транспортного засобу, приймаючи до уваги невеликий дохід сімї, їй довелося самостійно шукати кошти для ремонту транспортного засобу, що ставило родинну в скрутне фінансове становище і постійно вона знаходилася в пригніченому стані. Родині довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Через вказані явища ОСОБА_1 постійно мала емоційні страждання, які довелося перенести їй та родині, понесено чимало витрат на відновлення психічного стану. У позивача порушився звичайний спосіб життя, негативно вплинуло на стан здоровя, а також моральні страждання, повязані із дорожньо-транспортною пригодою. Також, негативний вплив на душевний спокій спричинив той факт, що її чоловік ОСОБА_4 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, і були понесені додаткові витрати на відновлення здоровя. Тому, позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Разом з тим, позивач при зверненні із позовом до суду скористалася послугами адвоката, вартість яких становить 600 грн., і які просить стягнути на її користь.

В судовому засіданні представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що в даному випадку відсутній причино-наслідковий звязок між діями адвоката, отриманням ОСОБА_1 страхового відшкодування та відповідачем, оскільки ОСОБА_3 компанія згідно норм Закону зобовязана при наявності правових підстав виплатити страхове відшкодування. Будь-яких позовів ОСОБА_1 до ОСОБА_3 компанії про стягнення невиплаченого страхового відшкодування не подавала. Із поданих позивачем матеріалах не вбачається, які дії зробив адвокат для виплати страхового відшкодування і чи взагалі страхове відшкодування було виплачено через дії адвоката. Звернення ОСОБА_1 до адвоката є її правом і відповідач не зобовязаний нести будь-які витрати за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Також, згідно матеріалів справи позивач не зверталася до ОСОБА_3 компанії з приводу стягнення моральної шкоди, яка в даному випадку також може відшкодовуватися в межах ліміту і не доведено факту її понесення.

Представник ОСОБА_3 компанії в судове засідання не зявився.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 05.02.2015р. №607/459/15-ц ОСОБА_2 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. Постановою суду встановлено, що ОСОБА_2 10.12.2014р. в 09 год. 20 хв. на автодорозі Домнове-Ковель-Чернівці-Тереблече, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген пасат» виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ВАЗ-21114» під керуванням водія ОСОБА_4 та в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою слідчого СВ Теребовлянського РВ УМВС України в Тернопільській області закрито кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з приводу ДТП, яка мала місце 10.12.2014р. в смт. Дружба, в результаті якої тілесні ушкодження отримали ОСОБА_4 та ОСОБА_5, закрито за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

В постанові встановлено, що водій ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, які згідно висновків судово-медичних експертиз належать до легких.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 01.12.2005р. ОСОБА_1 є власником автомобіля «ВАЗ-21124».

Цивільна відповідальність власника автомобіля ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «ОСОБА_3 товариство «Домінанта», про що свідчить витяг із полісу №3293816.

27 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ТДВ «ОСОБА_3 товариство «Домінанта» про виплату страхового відшкодування.

09 липня 2015 року ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування в сумі 29753,36 грн., що підтверджується банківською випискою.

Позивач стверджує, що страхове відшкодування їй було виплачено лише після вступу в справу адвоката, із яким 16 червня 2015 року був укладений договір.

Як вбачається із матеріалів справи 16 червня 2015 року між страховим адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання юридичних послуг №13/06/15-ЮР/ІL.

Згідно Додатку №1 до Договору адвокат бере на себе зобовязання: юридична підтримка, яка включає в себе надання консультацій, написання позовної заяви та відповідних інструкцій, представлення інтересів в судових органах, виконавчій службі, юридична підтримка в процедурі банкрутства страхової компанії ОСОБА_1 щодо несплати ТДВ «СТ «Домінанта» страхового відшкодування по полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Адвокат супроводжує замовника на всіх стадіях до моменту отримання коштів замовником. Вартість послуг становить 10% від розміру страхового відшкодування.

Матеріалами справи підтверджено, що 10.07.2015р. згідно квитанції №13/06/2015-ІL ОСОБА_1 сплатила 2970 грн. за оплату за Договором про надання юридичних послуг фізичній особі підприємцю ОСОБА_6.

Вказану суму матеріальної шкоди, поряд із понесеною моральною шкодою, яку оцінено в розмірі 5000 грн., а також судові витрати, враховуючи 600 грн. послуг адвоката і просить стягнути ОСОБА_1 в судовому порядку із ОСОБА_2

Суд, дослідивши зібранні по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ст.ст. 60, 212 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 компанія своєчасно не виплачувала страхового відшкодування на ремонт автомобіля, який був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася із вини ОСОБА_2, їй довелося скористатися допомогою адвоката, який і вирішив її питання, а саме нею була отримана сума страхового відшкодування, і сплачена вартість адвокатських послуг.

Однак, позивач належними і допустимими доказами не довела та не пояснила, який є причинно-наслідковий зв'язок із невиплатою своєчасно ОСОБА_3 компанією страхового відшкодування та із відповідачем, як із страхувальником ОСОБА_3 компанії «Домінанта». Не вказано, яким саме чином послуги адвоката сприяли в отриманні страхового відшкодуванні і чому відповідач ОСОБА_2 повинен нести відповідальність не несвоєчасну виплату ОСОБА_3 компанією страхового відшкодування, оскільки із положенням Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третій особі. Неправомірні дії ОСОБА_3 компанії в невиплаті страхового відшкодування оскаржуються до суду.

Матеріали справи не містять доказів можливого звернення ОСОБА_1 до суду про стягнення із ОСОБА_3 компанії страхового відшкодування та понесення із цього приводу витрат на правову допомогу. Із пояснень позивача, вона в судові органи не зверталася, оскільки страхова компанія виплатила страхове відшкодування після впливу адвоката.

Зі змісту статей 614, 623 ЦК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Однак, при зазначених вище обставин суд прийшов до висновку, що заявлена до стягнення сума матеріальної шкоди витрати на оплату послуг адвоката не є збитками в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань перед позивачем.

А тому, позовні вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача матеріальну шкоду позивачу в сумі 2984,85 грн. до задоволення не підлягають.

У відповідності до положень статей 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 3 Постанови визначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Однак, при розгляді справи позивачем належними і допустимим доказами не підтверджено факту понесення моральної шкоди в розумінні положення Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4. Чоловік позивача ОСОБА_4 в свою чергу не позбавлений звернутися до ОСОБА_3 компанії про виплату як моральної шкоди, так і виплати коштів, витрачених на своє лікування. Позивач ОСОБА_1 до страхової компанії про виплату понесеної моральної шкоди в межах встановленого ліміту також не зверталася.

Тому, позовні вимоги про стягнення 5000 грн. понесеної моральної шкоди до задоволення не підлягають.

Згідно ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, які входять в структуру судових витрат, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 16.08.2015р. із адвокатом ОСОБА_7 уклала договір про надання правової допомоги №13/15 на підготовлення позову по стягнення із ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, згідно Акту прийняття гонорару від 16.08.2015р. ОСОБА_1 сплатила адвокату вартість послуг в розмірі 600 грн.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтвердженні судові витрати.

Приймаючи до уваги те, що суд не знайшов правових підставі для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, а тому понесені нею судові витрати в частині оплати адвокатських послуг в розмірі 600 грн. до стягнення із відповідача не підлягають разом із стягненням в повернення сплаченого судового збору.

При цьому суд відзначає, що позивач звернулася до суду із заявленими позовними вимогами як майнового характеру відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2984,85 грн., так і немайнового характеру стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оплативши лише 243,60 грн. за одну із заявлених позовних вимог. Тому, суд при ухваленні рішення вважає за необхідне стягнути до Державного бюджету недоплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 611, 623, 1167 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування 2984,85 грн. матеріальної шкоди, стягнення 5000 грн. моральної шкоди та 600 грн. витрат на правову допомогу відмовити.

2.Стягнути із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Чортків, вул. Січинського,2/5, ідент. номер НОМЕР_1) в користь Державного бюджету 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_8