Справа № 343/1275/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1401/2015
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 07 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» звернулось до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.04.2013 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI», який застрахований у ПАТ «Страхове товариство «Гарантія».

У зв'язку із настанням страхового випадку ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» виплатило страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування на суму 121 624 грн.

Постановою Долинського районного суду від 21.06.2013 року винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2, який на момент вчинення ДТП керував автомобілем марки «RENAULT PREMIUM». Згідно страхового полісу цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «УСК «Княжа», з лімітом відповідальності 50 000 грн.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У зв'язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 в свою користь різницю, яка становить понад ліміт страхування, а саме - 71 624 грн. (121 624 грн. - 50 000грн.), а також судовий збір.

Рішенням Долинського районного суду від 07 травня 2015 року позов ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» 70 364 грн. виплаченого страхового відшкодування, а також 716 грн. 24 коп. судового збору.

В задоволенні позовної вимоги ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення з ОСОБА_2 1260 грн. витрат за оцінку пошкоджень після ДТП відмовлено.

ОСОБА_4 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права.

Вказав, що при розрахунку завданих збитків, суд першої інстанції зіслався на п.п. 7,37; 7,38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (№142/5/2092 від 24.11.2003 року), згідно яких коефіцієнт фізичного зносу автомобіля не розраховується та дорівнює нулю, у разі якщо строк його експлуатації не перевищує 5 років. Проте, суд не взяв до уваги п. 7.39 даної Методики, згідно якого в даному випадку є винятки, а саме якщо складові частини кузова мають пошкодження у вигляді деформації.

Згідно актів огляду автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI» від 25.04.2013 року, даний транспортний засіб до ДТП мав пошкодження у вигляді деформацій.

У порушення вимог процесуального права судом відхилено клопотання відповідача щодо залучення третьою стороною страховика - ПАТ «УСК «Княжа», а також щодо витребування у позивача доказів сплати вказаним страховиком позивачу страхового відшкодування у межах страхового ліміту в розмірі 50 000 грн.

Апелянт також зазначив, що відповідно до п.27 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування.

При цьому ОСОБА_4 вказав, що при виплаті страхового відшкодування позивачем порушено умови страхового договору. Так, згідно п.23.1 страхового договору виплата страхового відшкодування проводиться страховиком на підставі письмової заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування і страхового акту, який складається страховиком.

Відповідно до страхового акту від 09.07.2013 року ДТП, яка мала місце 21.04.2013 року визнана страховою подією лише 09.07.2013 року, в той час як згідно платіжних доручень страхові виплати на суму 101 260 грн. були проведені страховиком у червні 2013 року, що є порушенням умов страхового договору.

Крім того, відповідно до п.23.14 страхового договору виплата страхового відшкодування проводиться тільки після оплати річного страхового платежу (п.15 договору). Разом з тим, представлені страхувальником ОСОБА_3 платіжні документи не містять підпису касира та не завірені печаткою, а 4-й та 5-й платежі зараховані як взаємозалік шляхом підписання Акту від 09.07.2015 року.

ОСОБА_4 також посилається на те, що згідно договору страхування від 21.12.2012 року фактичним вигодонабувачем є власник автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI» - ОСОБА_6 Однак страхове відшкодування було виплачено на особистий рахунок страхувальника ОСОБА_3

На думку апелянта, заява ОСОБА_6 про виплату страхового відшкодування на ім'я ОСОБА_7 не є належною підставою для проведення страхових виплат на рахунок страхувальника, а не вигодонабувача.

Посилаючись на вказані обставини, апелянт просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» відмовити.

Апелянт ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_8 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, 21.04.2013 року ОСОБА_2, керуючи автопоїздом у складі тягача марки «RENAULT PREMIUM», д.н.з. НОМЕР_1, з напівпричепом марки «FRUEHAUF» д.н.з. НОМЕР_2, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 2008 року випуску, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Долинського районного суду від 21.06.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.10).

Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №5-953-010/13.1/12 від 21.12.2012 року автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI» застрахований ПАТ «Страхове товариство «Гарантія».

Відповідно до п.п.2,3 договору страхування страхувальником є ОСОБА_3, а вигодонабувачем - ОСОБА_6 (а.с.4-6,9).

22.04.2013 року ОСОБА_7 звернувся до ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» із письмовим повідомленням про страхову подію, а 04.06.2013 року подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.7,11).

Відповідно до висновку №114 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості від 27.05.2013 року - вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI» становить - 165 444,79 грн., а вартість матеріального збитку - 99 255,21 грн. (а.с.22-27).

03.06.2013 року ТзОВ «Велет Авто» проведено оцінку пошкодженого автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI» , яка згідно рахунку на оплату №605 складала 144 436,80 грн. з врахуванням ПДП (120 363,98 грн. без врахування ПДВ), (а.с.12).

Відповідно до рахунку №99019558 від 05.06.2013 року, виданого ТзОВ «Західно-Український Автомобільний Дім», вартість проведення оцінки пошкоджень після ДТП становить 1260 грн. (а.с.13).

На виконання ухвали Долинського районного суду від 21.10.2014 року проведено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №77/14Е від 18.02.2014 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «MERCEDES-BENZ ML 320 CDI» складає 154 368,74 грн. з ПДВ (131 936,25 грн. без ПДВ), (а.с.133). При цьому із змісту висновку експерта вбачається, що при розрахунку у даному висновку експертом береться до уваги ціна, наведена у розрахунку №605 від 03.06.2013 (а.с.132).

04.06.2013 року ОСОБА_6 на адресу ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» подала заяву з клопотанням здійснити виплату страхового відшкодування на відповідний особовий рахунок ОСОБА_7 (а.с.82).

09.07.2013 року ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» складено страховий акт №НТ0284/13, в основу якого взято рахунок на оплату №605 від 03.06.2013 року, та визначено, що сума страхового відшкодування становить 145 696,80 грн., з яких: 120 364 грн. - вартість відновлювального ремонту; 24 072,80 грн. - ПДВ; 1260 грн. - згідно рахунку №99019558 від 05.06.2013 року (а.с.14-15).

Крім того, визначено порядок проведення виплат, а саме:

- 10 864 грн. - зарахування в якості сплати чергових страхових платежів згідно акту взаємозаліку від 09.07.2013 року (а.с.16);

- 109 500 грн. - виплата на особовий рахунок ОСОБА_7;

- 1260 грн. виплата на поточний рахунок ТзОВ «Західно-Український Автомобільний Дім», згідно рахунку №99019558 від 05.06.2013 року.

Також вказано, що сума ПДВ (24 072,80 грн.) буде виплачена після надання підтверджуючих документів про проведення відновлювального ремонту.

Матеріалами справи також встановлено, що вищевказані суми були перераховані страховиком, а саме (а.с.17-21):

- 1260 грн. на рахунок ТзОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» згідно платіжного доручення від 06.06.2013 року;

- 40 000 грн. на особовий рахунок ОСОБА_7 згідно платіжного доручення від 13.06.2013 року;

- 45 000 грн. на особовий рахунок ОСОБА_7 згідно платіжного доручення від 26.06.2013 року;

- 15 000 грн. на особовий рахунок ОСОБА_7 згідно платіжного доручення від 05.07.2013 року;

- 9500 грн. на особовий рахунок ОСОБА_7 згідно платіжного доручення від 09.07.2013 року.

Таким чином, ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» виконало свої зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування згідно страхового договору від 21.12.2012 року на суму 121 624 грн.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0818152 від 07.02.2013 року відповідальність ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «УСК «Княжа» з лімітом відповідальності 50 000 грн. (а.с.50).

11.04.2014 року ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» направило на адресу ОСОБА_4 претензію про компенсацію страхового відшкодування на суму 71 624 грн., яку обґрунтовувало положеннями ст.ст.993, 1194 ЦК України, а також ст.27 Закону України «Про страхування», щодо права вимоги страховика до особи, винної за заподіяний збиток. В основу розрахунку компенсації було покладено різницю, яка становить понад ліміт страхування ОСОБА_4 та страховим відшкодуванням в сумі 121 624 грн. (121 624 грн. - 50 000 грн.), (а.с.51).

Залишення ОСОБА_4 вказаної претензії поза увагою стало підставою для звернення ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» до суду із позовом.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та обґрунтовано стягнув з відповідача 70 364 грн. виплаченого страхового відшкодування на підставі ст.ст.993, 1194 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування».

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як визначено у ст.9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК України).

В силу дії ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічне положення містить п.23.17 договору страхування від 21.12.2012 року.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Із врахуванням наведених положень законодавства, а також встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_4 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому доводи апелянта щодо втрати ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» права вимоги від завдавача шкоди суми, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до п.22.1 страхового договору від 21.12.2012 року страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування при наявності наступних оригінальних документів, які зобов'язаний надати страхувальник: - повідомлення про подію, яка має ознаки страхового випадку; договір страхування; реєстраційні документи на ТЗ; документи, що підтверджують розмір збитку (акт експертизи про величину збитків або детальний рахунок (акт виконаних робіт) сервісного центру (станції технічного обслуговування) про величину необхідних затрат на відновлення і т.п.).

Пунктами 23.1; 23.2 страхового договору визначено, що виплати страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з умовами договору страхування на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника або вигодонабувача) про виплату страхового відшкодування і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком у формі, що визначається страховиком.

Виплати страхових відшкодувань здійснюються протягом 10 робочих днів після одержання страховиком всіх необхідних документів, перелічених в розділі 22 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення про страхову подію подано ОСОБА_7 22.04.2013 року. Документ про розмір збитку (рахунок №605, визначений ТзОВ «Авто Велет») подано 03.06.2013 року.

04.06.2013 року ОСОБА_6 у відповідності до п.23.1 договору страхування подала письмову заяву про здійснення виплати страхового відшкодування на відповідний особовий рахунок ОСОБА_7 В цей же день ОСОБА_7 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відтак, проведення виплат позивачем страхового відшкодування впродовж червня 2013 року (до складення ПАТ «Страхове товариство «Гарантія» страхового акту №НТ0284/13 від 09.07.2013 року, на що посилається апелянт) не є порушенням умов договору страхування, а узгоджується з положеннями пунктів 22 та 23 договору.

Крім того, із змісту страхового акту №НТ0284/13 від 09.07.2013 року вбачається, що в основу його розрахунку взято саме рахунок на оплату №605 від 03.06.2013 року.

Не знайшли свого підтвердження і посилання апелянта на порушення п.23.14 договору згідно якого, якщо договором передбачена відстрочка по оплаті або внесення річного страхового платежу частинами, то виплата страхового відшкодування по страховим випадкам, що мали місце в період дії такої відстрочки, проводиться тільки після оплати річного страхового платежу.

Так пунктом 15 договору страхування встановлено порядок сплати страхових платежів. Як вбачається з прибуткових касових ордерів, до 19.04.2013 року страхувальник не порушував своїх зобов'язань щодо сплати 1-3 внесків (а.с.81). Лише після настання страхового випадку між страховиком та страхувальником було досягнуто згоди щодо зарахування 4-го та 5-го платежів у рахунок страхового відшкодування, про що було складено акт взаємозаліку від 09.07.2013 року (а.с.16). При цьому колегія суддів вважає, що зазначена зміна порядку сплати страхових платежів не суперечить умовам договору страхування, оскільки пунктом 25.1 договору передбачено право сторін змінювати його умови за взаємною згодою.

Не заслуговують на увагу також і доводи апелянта щодо не врахування судом при розрахунку збитків коефіцієнту зносу пошкодженого транспортного засобу, оскільки як вбачається з п.18 страхового договору, відшкодування виплачується без врахування зносу.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 07 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Мелінишин Г.П.