У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Новобузької міської ради Миколаївської області, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Новобузької міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новосафронівка Новоодеського району Миколаївської області помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 4,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах Новобузької міської ради Миколаївської області. За життя 26 травня 2009 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно з яким заповідав йому зазначену земельну ділянку. До листопада 2014 року позивачу не було відомо про смерть спадкодавця, оскільки вони не проживали в межах одного району, тому до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини він своєчасно не подав. Вважав, що строк для прийняття спадщини було пропущено ним з поважних причин та просив надати йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 05 травня 2015 року до участі в справі в якості відповідача залучено ОСОБА_5, яка є донькою спадкодавця, спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 вересня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийнята спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, у встановлений законом строк - ІНФОРМАЦІЯ_2 - із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса звернулась відповідачка ОСОБА_5 - спадкоємець першої черги за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив з того, що проживання в різних населених пунктах, не підтримання стосунків із заповідачем майже 4 роки та необізнаність про смерть заповідача не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини.

За таких обставинах суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 27 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Писана Т.О.