АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5803/15 Головуючий 1 інст. - Бондар С.Б.
Справа № 636/107/14-ц
Категорія: право власності Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Шаповал Н.М., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на 2/3 частини квартири,

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися у суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на 2/3 частини квартири.

На обґрунтування вказали, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 квітня 1998 року Комісією по приватизації житла при ЖКВ АТ «Чугуївська паливна апаратура» право власності на квартиру АДРЕСА_1 належало ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - по 1/3 частині кожному. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 грудня 2000 року вказане Свідоцтво визнано недійсним. 15 жовтня 2001 року Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області Свідоцтво про право власності на спірну квартиру видано ОСОБА_4 24 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу. 07 серпня 2010 року ОСОБА_5 продала житло ОСОБА_6, а остання 26 січня 2011 року подарувала цю квартиру ОСОБА_4

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 13 лютого 2008 року рішення цього ж суду від 18 грудня 2000 року скасовано за нововиявленими обставинами. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 червня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2008 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2013 року змінено. Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсними: Свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, видане 15 жовтня 2001 року Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, а також договір купівлі-продажу, укладений 24 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В іншій частині рішення залишено без змін.

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2014 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2014 року залишено без змін.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час відчуження вказаної квартири діяли недобросовісно, просили поновити строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, витребувати у ОСОБА_4 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати за кожним з них право власності по 1/3 частині на це житло.

ОСОБА_4 позов не визнала, посилаючись на пропуск позивачами строку позовної давності.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що на час звернення з даним позовом 14 січня 2014 року власницею спірної квартири була не ОСОБА_6, а ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 26 січня 2011 року, отже висновок суду про пропуск строку позовної давності не є обгрунтованим.

ОСОБА_3 в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші відповідачі рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом цієї норми закону майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Сама така правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 16 квітня 2014 року у справі № 6-14цс13, ухваленої в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесенням ним рішенням. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріали справи свідчать, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 квітня 1998 року Комісією по приватизації житла при ЖКВ АТ «Чугуївська паливна апаратура» право власності на квартиру АДРЕСА_1 належало ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - по 1/3 частині кожному.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 18 грудня 2000 року вказане Свідоцтво визнано недійсним. 15 жовтня 2001 року Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області Свідоцтво про право власності на спірну квартиру видано ОСОБА_4

24 квітня 2007 року укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_5 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1. Договір посвідчено державним нотаріусом Чугуївської Державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г. за реєстровим № 1-561.

07 серпня 2010 року укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_6 прийняв у власність вказану квартиру. Договір посвідчено приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Слюніним О.М. за реєстровим № 1852.

26 січня 2011 року ОСОБА_6 на підставі нотаріального посвідченого державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Дідік Є.Г. за реєстровим № 2-84 договору подарувала цю квартиру ОСОБА_4

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 13 лютого 2008 року рішення цього ж суду від 18 грудня 2000 року скасовано за нововиявленими обставинами. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 червня 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2008 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним Свідоцтва про право власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, виданого 27 квітня 1998 року Комісією по приватизації житла при ЖКВ АТ «Чугуївська паливна апаратура», відмовлено.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2013 року змінено. Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсними: Свідоцтво про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, видане 15 жовтня 2001 року Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, а також договір купівлі-продажу, укладений 24 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 В іншій частині рішення залишено без змін.

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2014 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 серпня 2013 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2014 року рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 12 березня 2014 року залишено без змін (а. с. 11-13, 63, 71, 99-104, 150, 173-181, 192, 193 т. 1).

Вимоги позиву стосуються визнання за позивачами права власності на 2/3 частини (по 1/3 частині за кожним) квартири АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

При цьому з віндикаційним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися 14 січня 2014 року.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України з посиланням на те, що з дня укладення з ОСОБА_5 24 квітня 2007 року договору купівлі-продажу пройшло майже п'ять років, а з дня видачі 15 жовтня 2001 року Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області Свідоцтва про право власності на спірне житло на її ім'я - 11 років.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 пояснила, що позивачі раніше вже звертались з позовом про захист свого порушеного права власності. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 06 липня 2010 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист права власності шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири залишено без розгляду (а. с. 86 т. 2).

Обставини обізнаності позивачів про порушення своїх прав набагато раніше, ніж вони звернулись до суду з даним позовом, встановлені під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб - Чугуївської державної нотаріальної контори, КП «Чугуївське МБТІ», приватного нотаріуса Чугуївського міського нотаріального округу Слюніна О.М., Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, договору дарування та свідоцтв про право власності.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній правію що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

З огляду на це, суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді