АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.

секретар: Балацька-Геряк О.П.

за участю: позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 липня 215 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_6, який проживав в с.Костичани Новоселицького району Чернівецької області.

Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку по АДРЕСА_1. Спадкоємцями за заповітом є в рівних частках він та його дружина - відповідачка по справі ОСОБА_4, яка після смерті батька займалась оформленням необхідних документів.

Зазначав, що у 2012 році шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. На даний час в провадженні Новоселицького районного суду перебуває справа про поділ спільного майна подружжя. Під час розгляду даної справи йому стало відомо, що19 лютого 2008 року в нотаріальній конторі він підписав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 і за цією заявою він відмовляється від спадщини за заповітом після смерті

__________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/1161/15 Головуючий у 1 інстанції: Вівчар Г.А.

Категорія: 39 Доповідач: Литвинюк І.М.

батька на користь відповідачки.

Вважаючи, що заява про відмову від прийняття спадщини вчинена внаслідок помилки, оскільки підписуючи її він вважав, що надає право відповідачці займатися оформленням спадщини без нього на його та її користь, просив визнати таку відмову недійсною.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляції посилається на те, що судом неповно з»ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду переконливих доказів щодо його помилки у наслідках та обману при вчиненні ним правочину у виді відмови від прийняття спадщини.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Костичани Новоселицького району Чернівецької області помер ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 та іншого майна. Спадкоємцями за заповітом в рівних частках є його син ОСОБА_1, та невістка - відповідачка по справі ОСОБА_4.

Також встановлено, що 18 лютого 2008 року ОСОБА_4 звернулася в Новоселицьку державну нотаріальну із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, а 19 лютого 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся в нотаріальну контору із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, за якою він відмовляється від спадщини за заповітом після смерті батька на користь дружини ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Частиною 6 даної норми передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що заяву про відмову від прийняття спадщини він написав внаслідок помилки щодо природи правочину, оскільки вважав, що вчиняючи такий правочин, він надає право відповідачці оформляти перехід спадщини після смерті батька на його та її користь, а не відмовляється від спадкового майна.

У ч. 5 ст. 1274 ЦК України закріплено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст. ст. 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Як роз'яснено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Враховуючи встановлені судом обставини та вищезазначені норми права, колегія суддів вважає, що заява про відмову від спадщини позивачем була складена у присутності державного нотаріуса, така відмова була добровільною, оскільки між сторонами були сімейні відносини, позивач мав можливість у передбачений законом строк відкликати її, проте не скористався цим, а звернувся до суду після припинення шлюбних відносин, коли дізнався про подання дружиною до суду позовної заяви про поділ майна подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність у апелянта будь-яких причин відмовлятись від спадщини, що він вважав, що підписує доручення на користь дружини вести їх спадкову справу, а всі документи, в тому числі і заява про відмову від спадщини, знаходились у відповідачки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як пояснив позивач в судовому засіданні, він був присутнім у нотаріуса при складання заяви, особисто підписав її, отже, не міг помилятися стосовно природи вчиненої ним дії.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що позивач не в повному обсязі розуміє українську мову, оскільки не вивчав її, в школі навчався на молдавській та російській мові, частково знає тільки українську розмовну мову. В той же час, як встановлено в судовому засіданні, позивач народився і проживає в Україні, в судовому засіданні відповідав на запитання, як ставилися на українській мові, послугами перекладача не користувався, отже, володіє українською мовою. Крім того, у випадку не розуміння ним будь-яких юридичних термінів він не позбавлений був можливості вимагати у нотаріуса додаткових роз'яснень зрозумілою для нього мовою.

Таким чином, вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 у зв»язку з незнанням мови не розумів суть підписаної ним заяви від 19 лютого 2008 року про відмову від спадщини та наслідки цього.

Вірно встановивши обставини справи та дійшовши правильного висновку про відсутність в діях позивача помилки щодо здійсненого ним правочину по відмові від прийняття спадщини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: