Провадження № 2/756/1383/15/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарях - Мишковець М.В., Острянко В.В., Алфьоровій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2011 року сталася дорожньо-транспортну пригода за участю автомобілів, що належать сторонам. Внаслідок ДТП автомобілю позивача була завдана матеріальна шкода, яка оцінена ним у 28800,60 грн. Особою, винною у вчиненні ДТП, за постановою суду було визнано ОСОБА_2

Під час розгляду справи з'ясовано, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на підставі полісу, виданого ПАТ «СК «Страховий капітал». Відтак, за клопотанням позивача судом було замінено відповідача з ОСОБА_2 на ПАТ «СК «Страховий капітал».

За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 28800,60 грн. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, у своїй заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, на адресу суду надіслав заперечення, в яких зазначив, що від позивача по справі не надходила заява про виплату страхового відшкодування, розмір позовних вимог не обґрунтований належними доказами. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Власником автомобіля марки «Skoda», моделі Superb 1.9, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, є позивач ОСОБА_1

25 жовтня 2011 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2, в м. Києві по вул. Богатирській не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 4)

Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25 жовтня 2011 року за участю автомобіля НОМЕР_3, є водій ОСОБА_2

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (серії АА №6750266), виданого ПАТ «СК «Страховий капітал», цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована. Ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становив 50000 грн.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до положень ст. 34 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

За правилами ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності), тощо.

Особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов'язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов'язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Стаття 37. Відмова у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)

Положеннями ст. 37 Закону, в редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: - навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; - вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку; - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; - неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; - одержання страхувальником повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування від особи, яка її завдала.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Матеріалами справи підтверджено, що 28 жовтня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Така заява була прийнята представником страхової компанії.

До заяви ОСОБА_3 було додано довідку ДАІ про пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, копія полісу обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Аналіз вищенаведених вимог закону дозволяє дійти висновку, що положеннями статті 37 Закону встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Зокрема, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, у разі невиконання потерпілим або його представником обов'язків, визначених законом, якщо це призвело до неможливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Разом з тим, працівники страховика зобов'язані надати консультаційну допомогу потерпілій особі при складанні заяви на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до листа від 08 лютого 2012 року відповідач відмовив ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування, оскільки останній не уповноважений на подачу такої заяви, не підтвердив розмір збитків належними доказами, не надав належним чином завірену копію постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Доказів витребування вказаних вище документів у ОСОБА_3 страхова компанія не надала.

Отже, відповідач мотивував свою відмову у виплаті страхового відшкодування відсутністю документів (доказів), які потерпіла особа не зобов'язана надавати відповідно до вимог закону.

Посилання відповідача на те, що позивач взагалі не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, не узгоджується з матеріалами справи, оскільки на адресу страховика надійшла заява представника позивача - ОСОБА_3, повноваженням якого підтверджені відповідною довіреністю, виданою ОСОБА_1 та посвідченою приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області 09 лютого 2009 року. Довіреність видана на представництво інтересів позивача з питань, пов'язаних з ремонтом та страхуванням автомобіля НОМЕР_3. (а.с. 63)

Крім того, страховик за вимогами закону зобов'язаний вчинити дії, направлені на визначення розміру завданої шкоди шляхом направлення свого представника (експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна. Докази, що відповідачем такі дії вчинялися, останнім не надано.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач неправомірно відмовив представнику позивача у виплаті страхового відшкодування з підстав відсутності доказів, які потерпіла особа подавати не була зобов'язана, а страховик, у свою чергу, мав можливість самостійно з'ясувати факт ДТП та розмір заподіяної шкоди, зважаючи на те, що ОСОБА_3 надав страховій компанії довідку ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з звітом про оцінку автомобіля, складеного 09 листопада 2011 року оцінювачем ОСОБА_4 за замовленням представника позивача ОСОБА_3, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, становила 28100,60 грн. Оцінка пошкоджень автомобіля була проведена за участю ОСОБА_3, який керував автомобілем під час ДТП, та ОСОБА_2

Із звіту про оцінку автомобіля вбачається, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у сумі 28100,60 грн. вказана без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, який у даному випадку становив 0,6519. Матеріальний збиток, завданий позивачу в результаті пошкодження зазначеного автомобіля, становить 16853,83 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 16853,83 грн. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та витрати позивача, пов'язані з оплатою звіту про оцінку автомобіля, у сумі 700 грн.

Щодо пропуску позивачем строку позовної давності судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (стаття 257 ЦК України)

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач відмовив представнику позивача у виплаті страхового відшкодування відповідно до листа, датованого 08 лютого 2012 року.

Позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав 15 грудня 2014 року, тобто в межах строку загальної позовної давності.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» на користь ОСОБА_1 16853 (шістнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят три) гривні 83 копійки на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрати, пов'язані з оплатою звіту про оцінку автомобіля, у сумі 700 (сімсот) гривень та судовий збір у сумі 175 (сто сімдесят п'ять) гривень 53 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко