Провадження №22-ц/784/1984/15 Суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2015 року

за позовом

ОСОБА_4

до

Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

(далі- ПАТ «Фідобанк», Банк, за участю )

третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального

округу ОСОБА_5

про

визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2014 року ОСОБА_4 пред'явила позов до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який обґрунтувала наступним.

17 червня 2008 року між нею та ПАТ «Фідобанк» було укладено кредитний договір №_052/41_08 на суму 990000, 00 доларів США, для задоволення поточних потреб .

Того ж дня в забезпечення виконання зобовязання, між Банком та позивачкою було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлові приміщення кафе «Якіторія», які складаються з приміщень першого, другого поверхів та літнього майданчику, загальною площею 586, 1 кв. м та навісом, що знаходяться в м. Миколаєві по пр. Леніна, 93-К.

18 червня 2014 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис №2674 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором.

На час вчинення цього виконавчого напису на стадії судового розгляду перебувала цивільна справа за позовом банку до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за вказаним кредитним договором. Крім того позивачка зазначала, що не отримувала досудову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитом та дострокового повернення усієї суми кредиту з нарахованими відсотками у 30-денний термін з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила визнати вищезазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2015 року позов задоволено. Виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ «Фідобанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначало на те, що для вчинення нотаріального напису всі документи передбачені законом було надано, а тому всі вимоги закону було дотримано, на що суд не звернув увагу. В звязку з цим відповідач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивачка наполягала на недоведеності безспірності суми боргу, що є перешкодою для вчинення нотаріального напису.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусу не була доведена безспірність заборгованості ОСОБА_4 перед Банком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Так з матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2008 року між ОСОБА_6 та АБ «Факторіал Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФідоБанк», укладено кредитний договір (з подальшим неодноразовим укладенням Договорів про внесення змін) № П_052/41_08 з цільовим призначенням кредиту задоволення поточних потреб на суму 990 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення 15 червня 2018 року ( т.1 а.с.8-11).

17 червня 2008 року ОСОБА_4, придбала за договором купівлі-продажу нежитлові приміщення кафе «Якіторія» першого, другого поверхів з літним майданчиком, загальною площею 586,1 кв.м. та навісом, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 93-К, право власності позивача зареєстровано в установленому законом порядку( т.1 а.с.15-18).

17 червня 2008 року , в забезпечення зобов'язань позичальника за зазначеним кредитним договором, між позивачкою та банком укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстраційним № 2200. Предметом вказаного договору іпотеки є нежитлові приміщення кафе «Якіторія», які складаються з приміщень першого, другого поверхів та літнього майданчику, загальною площею 586,1 кв.м. та навісом, Літ. 3А-1 в Літ. А-8, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, пр. Леніна, 93-К (т.1 а.с. 34-35).

В звязку з невиконанням кредитних зобовязань, згідно з вимогами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», 18 березня 2014 року ПАТ «Фідо Банк» направив боржнику ОСОБА_4 письмове повідомлення про наявність заборгованості на суму 908 212, 12 доларів США та вимогу про повне дострокове погашення кредиту в строк протягом 30 днів з попередженням, що в разі не виконання вказаної вимоги Банк вправі звернути стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.172-173).

Відповідно до положень ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Вимогами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно із п.п. 1.1 п. 1 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах , що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

П. 1 переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачено що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди , що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право на звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання .

Як вбачається із копії матеріалів, які надані нотаріусу для вчинення нотаріального напису, до відповідної заяви нотаріусу 17 червня 2014 року ПАТ «Фідобанк» додав документи визначені в наведених правових нормах (т. 1 а.с. 32-225).

Як на підтвердження наявності безспірної заборгованості станом на 14 лютого 2014 року в розмірі 908212, 52 долари США Банк надав вище наведений лист вимогу направлений ОСОБА_4 18 березня 2014 року, а також підтвердження його отримання останньою (т.1 а.с. 172, 174).

18 червня 2014 року приватним нотаріусом вчинено нотаріальний напис про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме нежитлові приміщення кафе «Якіторія», в погашення кредитної заборгованості станом на 14 лютого 2014 року в сумі 908 212, 52 доларів США, яка складається з 871117, 51 доларів США заборгованості за тілом кредиту та 37095, 01 доларів США заборгованості за процентами (т. 1 а.с. 36).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення відповідача у даній справі до нотаріуса із заявою про вчинення нотаріального напису, тобто 17 червня 2014 року, в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва з 3 вересня 2013 року перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4, а також поручителів про стягнення заборгованості за тим же договором кредиту від 17 червня 2008 року (т. 1 а.с.21). Заочне рішення у даній справі ухвалено після вчинення спірного нотаріального напису - 2 вересня 2014 року.

За змістом вказаного заочного рішення, відповідно до вимоги банку до боржника час виконання зобовязання щодо дострокового повернення кредитних коштів та відповідних нарахувань настав, в звязку з надсиланням останній вимоги від 15 серпня 2012 року.

За вказаним рішенням суд визначив та стягнув кредитну заборгованість на користь банку в сумі 871 117,51 доларів США, з яких 30 496,94 доларів США заборгованості за відсотками, 50 000 грн. пені , а також 3441 грн. судового збору (т. 1 а.с. 22-23).

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом України в постановах від 11 та 4 березня 2015 року, та обставина , що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Нормами ст. 360 -7 ЦПК України, встановлено обовязковість наведених висновків Верховного Суду України для всіх судів України.

Враховуючи наведене, районний суд дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що наявність в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса не вирішеного спору стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_4, вказує на спірність суми боргу, в погашення якої звернуто стягнення на іпотечне майно.

До того ж спірність суми заборгованості підтверджується також відмінністю суми визначеної нотаріусом, як борг та сума визначеною судом.

Крім цього, з ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 липня 2015 року, яка додана до заперечень на апеляційну скаргу позивачкою, вбачається, що заочне рішення цього суду від 2 вересня 2014 року постановлене у цивільній справі за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_4 та поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано (т.2 а.с. 62).

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення районного суду, колегія дійшла висновку, що воно постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а т ому підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не містять доказів на спростування висновків суду, а ґрунтуються на субєктивному сприйнятті суті правових висновків Верховного Суду України, тому не заслуговують на увагу.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: