Справа № 352/1607/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1337/2015
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І.М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: представника прокуратури Тисменицького району Аверкової Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокуратури Тисменицького району до Загвіздянської сільської ради, ОСОБА_3 про скасування рішення,

за апеляційною скаргою Загвіздянської сільської ради на рішення Тисменицького районного суду від 15 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року прокуратура Тисменицького району звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що проведеною прокуратурою Тисменицького району відповідно до постанови № 24 від 11.03.2014 р. перевіркою у порядку нагляду за додержанням і застосуванням вимог земельного законодавства у Загвіздянській сільській раді встановлено, що 27.06.2013 р. між Івано-Франківською міською радою, Загвіздянською сільською радою та Тисменицькою районною державною адміністрацією укладено угоду про врегулювання земельного спору по встановленню меж м. Івано-Франківська та с. Загвіздя Тисменицького району. Згідно п.1 угоди Івано-Франківська міська рада під час складання проекту землеустрою щодо встановлення меж м. Івано-Франківська (урочище «Нивки» с. Загвіздя) не включає до проекту відповідного рішення, окрім раніше визначеної земельної ділянки площею 1,6 га, додатково земельну ділянку площею 3,29 га, а всього 4,89 га, що входить в межі с. Загвіздя, на користь Загвіздянської сільської ради. Згідно п.2 Загвіздянська сільська рада і Тисменнцька РДА погоджують межу між м. Івано-Франківськ, Загвіздянською сільською радою та Тисменицьким районом. Тоді ж, 27.06.2013 р., рішенням сесії Загвіздянської сільської ради погоджено умови проекту угоди по врегулюванню земельного спору по встановленню меж м. Івано-Франківська та с. Загвіздя Тисменицького району. Цим же рішенням сільському голові від імені ради надано дозвіл на підписання вказаної угоди та безоплатно передано з балансу сільської ради на баланс Івано-Франківської міської ради для списання меліоративну систему, яка розташована в урочищі «Нивки» с. Загвіздя. Ще одним рішенням сесії Загвіздянської сільської ради від 27.06.2013 р. надано дозвіл сільській раді в особі сільського голови Л.Білогубки на розробку проекту землеустрою щодо зміни межі проекту формування території Загвіздянської сільської ради із включенням в межі с. Загвіздя земельної ділянки в урочищі «Нивки» площею 4,89 га та доручено сільському голові укласти угоду з ліцензованою організацією на розробку вказаного проекту землеустрою. У порушення вимог ст.ст. 174 ч.2, 175, 176 ч.1 ЗК України, без погодження встановлення і зміни меж с. Загвіздя Тисменицькою районною радою, без наявних землевпорядних документів, рішенням сільської ради від 13.02.2014 р. надано дозвіл відповідачу ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,08 га в урочищі «Нивки» с. Загвіздя із земель комунальної власності. З огляду на те, що вказана земельна ділянка не належить до населеного пункту с. Загвіздя, а є державною власністю до проведення проекту формування території сільської ради та включення земельної ділянки у межі села, відповідно до вимог ст.121 Конституції України та ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» вбачаються підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави. За таких обставин прокуратура просила скасувати дане рішення Загвіздянської сільської ради.

Рішенням Тисменицького районного суду від 15 травня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення 17 сесії 6 демократичного скликання Загвіздянської сільської ради від 13.02.2014р. «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва ОСОБА_3».

На зазначене рішення Загвіздянська сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що у порушення вимог Конституції України, ЦПК, Закону України "Про прокуратуру" прокурор у позовній заяві жодним чином не обґрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також не зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, яким є відділ Держземагенства в Тисменицькому районі та Тисменицька районна державна адміністрація, які і можуть виступати органом виконавчої влади, що реалізують повноваження щодо розпорядження землями державної власності на території Тисменицького району, їх охороною та контролем за їх використанням. Представник Загвіздянської сільської ради заявляв усне клопотання про залучення зазначених органів до участі в розгляді справи, проте судом воно було безпідставно відхилене.

Також вважає, що суд безпідставно дійшов висновку, що спірна земельна ділянка є державною власністю, адже позивач не обґрунтував цього належними та допустимими доказами. Як випливає із змісту мирової угоди, укладеної між Івано-Франківською міською радою, Загвіздянською сільською радою та Тисменицькою РДА, спір з приводу належності земельної ділянки площею 4,89 га (в межах якої видано дозвіл ОСОБА_3) був саме між Івано-Франківською міською та Загвіздянською сільською радами, а не державою в особі Тисменицької РДА. Спірна земельна ділянка ніколи не належала до державної власності. Згідно мирової угоди це землі сільської ради. Суд залишив поза увагою, що факт належності урочища "Нивки" до меж населеного пункту с. Загвіздя підтверджує і публічна кадастрова карта.

Апелянт стверджує, що прокуратура Тисменицького району пропустила спеціальний строк позовної давності для звернення з даним позовом, передбачений ст.23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки позов подано після закінчення 15-денного строку з дня закінчення визначеного прокурором строку для розгляду подання. Суд не звернув увагу на доводи Загвіздянської сільської ради про пропущення строку позовної давності і взагалі не вирішив це питання, не навів підстав для відмови у застосуванні строків позовної давності.

Також стверджує, що співвідповідач ОСОБА_5 не є ні користувачем, ні власником земельної ділянки, тому прокуратура помилково визначила її процесуальний статус, оскільки ОСОБА_5 повинна була бути залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору.

На думку апелянта, даний спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, що випливає із п.18 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 "Про деякі питання юрисдикції адміністративних судів ". Висновок суду про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є помилковим, оскільки у ОСОБА_5 не виникло право користування земельною ділянкою.

Також зазначає, що у порушення норм процесуального права суд взагалі не врахував доводи сільської ради та докази, на які вона посилалася та не мотивував підстави для відхилення зазначених у письмових запереченнях доводів.

З наведених підстав апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Сільським головою Загвіздянської сільської ради подано заяву, в якій останній просив відкласти розгляд справи на інший день у зв'язку з хворобою їхнього представника. Колегія суддів вирішила, що неявка представника відповідача є неповажною, оскільки не підтверджена документально, тому підстави для відкладення розгляду справи згідно ч.1 ст.305 ЦПК України відсутні, справу слід розглядати без участі представника відповідача, про що не заперечувала представник прокуратури.

Представник прокуратури Тисменицького району Аверкова Н.О. заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення представника прокуратури, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 27.06.2013 р. між Івано-Франківською міською радою, Загвіздянською сільською радою та Тисменицькою районною державною адміністрацією укладено угоду про врегулювання земельного спору по встановленню меж м. Івано-Франківська та с. Загвіздя Тисменицького району (а.с.8). Згідно п.1 даної угоди Івано-Франківська міська рада під час складання проекту землеустрою щодо встановлення меж м. Івано-Франківська (урочище «Нивки» с. Загвіздя) не включає до проекту відповідного рішення, окрім раніше визначеної земельної ділянки площею 1,6 га, додатково земельну ділянку площею 3,29 га, а всього 4,89 га, що входить в межі с. Загвіздя, на користь Загвіздянської сільської ради. Згідно п.2 Загвіздянська сільська рада і Тисменицька РДА погоджують межу між м. Івано-Франківськ, Загвіздянською сільською радою та Тисменицьким районом.

Тоді ж, 27.06.2013 р., рішенням сесії Загвіздянської сільської ради погоджено умови проекту угоди по врегулюванню земельного спору по встановленню меж м. Івано-Франківська та с. Загвіздя Тисменицького району, сільському голові від імені ради надано дозвіл на підписання вказаної угоди, безоплатно передано з балансу сільської ради на баланс Івано-Франківської міської ради для списання меліоративну систему, яка розташована в урочищі «Нивки» с. Загвіздя (а.с.6).

Ще одним рішенням сесії Загвіздянської сільської ради від 27.06.2013 р. надано дозвіл сільській раді в особі сільського голови Л.Білогубки на розробку проекту землеустрою щодо зміни межі проекту формування території Загвіздянської сільської ради із включенням в межі с. Загвіздя земельної ділянки в урочищі «Нивки» площею 4,89 га та доручено сільському голові укласти угоду з ліцензованою організацією на розробку вказаного проекту землеустрою (а.с.7).

Як видно із матеріалів справи, зазначений проект землеустрою розроблений та затверджений у встановленому порядку не був.

Рішенням 17 сесії 6 демократичного скликання Загвіздянської сільської ради від 13 лютого 2014 року, яке є предметом оскарження у даній справі, надано дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,08 га в урочищі «Нивки» с. Загвіздя Тисменицького району із земель комунальної власності (а.с.5).

Відповідно до постанови прокурора Тисменицького району від 11.03.2014 р. (а.с.9) про проведення перевірки у порядку здійснення прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокуратурою району в порядку ст.21 Закону України «Про прокуратуру» проведено перевірку у Загвіздянській сільській раді з питань додержання вимог земельного законодавства.

За результатами перевірки прокурор Тисменицького району 13.05.2014 р. вніс відповідне подання у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.45-47) про усунення порушень вимог земельного законодавства України сільському голові с. Загвіздя, у якому, зокрема, містилась вимога щодо приведення у відповідність до норм чинного законодавства рішень Загвіздянської сільської ради від 27.06.2013 р. та від 13.02.2014 р., якими дано дозвіл громадянам, у тому числі і відповідачу ОСОБА_3, на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення садівництва в урочищі «Нивки» с. Загвіздя із земель комунальної власності.

Рішенням Загвіздянської сільської ради від 14.05.2014р. «Про подання прокуратури Тисменицького району «Про усунення порушень вимог земельного законодавства України» (а.с.27) вищезазначене подання прокуратури відхилено та підтверджено відповідність рішень Загвіздянської сільської ради від 27.06.2013 p. та 13.02.2014 р., про які йде мова у поданні, нормам чинного земельного законодавства.

Після цього прокуратура Тисменицького району звернулась із даним позовом до суду.

Рішенням Загвіздянської сільської ради від 17.11.2014р. «Про внесення змін до рішень ради від 27.06.2013р. та 13.02.2014р.» доповнено дані рішення пунктом 3, зокрема, «Виконання п.1 та п.2 цього рішення набирає чинності після затвердження проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту с. Загвіздя» (а.с.44).

В обгрунтування позову прокуратура Тисменицького району посилалась на те, що оскаржуване рішення Загвіздянської сільської ради від 13.02.2014 року про надання дозволу ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі "Нивки" (а.с.5) є незаконним, оскільки немає погодження встановлення і зміни меж села Загвіздя Тисменицькою районною радою, відсутні землевпорядні документи, які б підтверджували те, що вказана земельна ділянка належить до населеного пункту с. Загвіздя, а тому сільська рада не мала права розпоряджатись вказаною земельною ділянкою.

Відповідно до ч.2 ст.174 Земельного кодексу України рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Частиною 1 ст.176 Земельного кодексу України (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що межі адміністративно-територіальних одиниць посвідчуються державним актом України.

Таким чином, урочище "Нивки", із земель якого ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту землеустрою, на момент прийняття оскаржуваного рішення від 13.02.2014 року не було у встановленому законодавством порядку приєднано до меж с. Загвіздя, адже проект землеустрою щодо зміни межі проекту формування території Загвіздянської сільської ради із включенням в межі села Загвіздя земельної ділянки в урочищі «Нивки» площею 4,89 га, не було розроблено та затверджено у встановленому порядку.

З огляду на викладене, Загвіздянською сільською радою передчасно прийнято оскаржуване рішення, оскільки відсутнє розмежування меж с. Загвіздя та м. Івано- Франківська. При цьому, на такий висновок не впливає прийняття рішення Загвіздянської сільської ради від 17.11.2014р. «Про внесення змін до рішень ради від 27.06.2013р. та 13.02.2014р.», яким доповнено дані рішення пунктом 3, зокрема, «Виконання п.1 та п.2 цього рішення набирає чинності після затвердження проекту землеустрою щодо зміни межі населеного пункту с. Загвіздя» (а.с.44), оскільки сільська рада не мала права розпоряджатись вказаною земельною ділянкою.

Що стосується тверджень апелянта про те, що прокуратура не обґрунтувала свого права на представництво інтересів держави у суді по даному земельному спору та пропуску строку на звернення до суду, то колегія суддів вважає, що прокуратурою не пропущено строків звернення із позовною заявою до суду, а її право на представництво інтересів держави у суді та звернення із позовом передбачено ст.ст.23, 24 Закону України «Про прокуратуру».

Також колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта про незалучення в якості позивачів відповідних територіальних органів державної влади, місцевого самоврядування у даному спорі та неправильного залучення в якості співвідповідача ОСОБА_3, оскільки прокуратура вправі була самостійно захищати інтереси держави у суді, а також встановлювати процесуальний статус ОСОБА_3, котрий не впливає на правильний розгляд справи та вирішення даного спору по суті.

Також невірним є посилання апелянта на те, що даний спір слід було вирішувати в порядку адміністративного судочинства, а не цивільного, оскільки згідно постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у пункті 7 роз'яснено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та скасування незаконного рішення Загвіздянської сільської ради від 13.02.2014 р.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Загвіздянської сільської ради відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

Г.П. Мелінишин