АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві, ОСОБА_3 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при реєстрації народження її доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини був записаний вигаданий нею чоловік - ОСОБА_6. З 2009 року вона почала проживати однією сім'єю разом з ОСОБА_3 На підставі спільної заяви сторін у ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві внесено зміни до актового запису про народження дитини, батьком зазначено відповідача ОСОБА_3 Після того, як у 2011 році відповідач зник і перестав займатися вихованням дитини, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинилися. У зв'язку з цим позивач просить виключити відомості про нього, як про батька, з актового запису про народження дитини на підставі ст. 138 СК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, виключити відомості про ОСОБА_3, як батька, з актового запису № 1302 про народження ОСОБА_5, зробленого ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві 12 червня 2003 року.

_________________________________________________________

Справа № 755/28155/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/3160/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Апелянт, зокрема, вказує на те, що суд безпідставно не взяв до уваги доказів, які свідчать про наявність законних підстав для задоволення позову.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Від начальника ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у відсутність представника відділу, апеляційну скаргу - відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Також пояснює, що під час реєстрації народження ОСОБА_5 позивач записана одинокою матір'ю. У 2009 році відділом відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання останнім батьківства внесено зміну до актового запису про народження дитини та видано нове свідоцтво про народження. При цьому заявників було попереджено про правові наслідки таких дій.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим ВРАГС Дніпровського РУЮ у м. Києві 12 червня 2003 року, актовий запис № 1302 (а.с. 8).

8 квітня 2011 року на підставі спільної письмової заяви батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання батьківства № 139, ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві внесено зміни до актового запису № 1302 про народження ОСОБА_5, в графі «батько» записано ОСОБА_3, по-батькові дитини змінено з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5», що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 36-40) та повторним свідоцтвом про народження, виданим ВРАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві 7 грудня 2011 року (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх сімейних прав та інтересів, оскільки нею не доведено обставин, які б свідчили про відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, і дитиною. Водночас, суд дійшов висновку, що підстави для оспорювання батьківства відповідача відсутні, оскільки, враховуючи ту обставину, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, походження дитини від нього було визначено за їх спільною заявою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що у разі, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, зокрема, за заявою матері та батька дитини.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було подано відповідну заяву про визнання останнім батьківства щодо ОСОБА_5, на підставі чого внесено відповідні зміни до актового запису про її народження.

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

На підставі аналізу наведених положень законодавства суд дійшов вірного висновку, що визнання батьківства, висловлене у спільній заяві батьків (чоловіка і жінки), є юридичним фактом, який підтверджує кровне походження дитини від названих у заяві батьків. Єдиною перешкодою в реалізації намірів батька прийняти на себе всі батьківські права і обов'язки може бути відсутність згоди самої матері на це.

Відповідно до положень ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорювати батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Така вимога матері може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Натомість, як вбачається з пояснень позивача, встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 народила доньку, не перебуваючи у шлюбі, а при реєстрації її народження вказала, що є одинокою матір'ю.

Колегія суддів також враховує ту обставину, що разом з вимогою позивача про внесення змін до актового запису про народження дитиниіншою особою не подано заяви про визнання батьківства щодо ОСОБА_5

З огляду на викладене, враховуючи відсутність факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також факт встановлення походження ОСОБА_5 від відповідача у зв'язку з поданням ними спільної заяви про визнання батьківства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що підстави для виключення запису про ОСОБА_3, як про батька ОСОБА_5, з актового запису про її народження відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді та не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні вимог закону. Підстав до скасування рішення суду, передбачених ст. 309 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко