Головуючий суду 1 інстанції - Корягіної В.А.
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 408/836/14-ц
Провадження № 22ц/782/329/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Малієнко Н.В.

суддів: Коротких О.Г., Авалян Н.М.,

при секретарі : Ткаченко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп»

на рішення Біловодського районного суду Луганської області

від 21 квітня 2015 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» до ОСОБА_3 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків, посилаючись на те, що з 15.08.2013 року по 14.11.2013 року тимчасово ОСОБА_3 був прийнятий на роботу до Львівської філії ТОВ «Орлан Транс Груп» в колону автомобільну № 2 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною відповідальністю. Відповідач, перебуваючи у трудових відносинах з підприємством, неодноразово перебував у службових відрядженнях в межах України та за кордоном для чого отримав пластикову картку ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» для заправки дизельним паливом транспортних засобів для виконання транспортних перевезень. Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом Україна-Польща-Україна згідно подорожнього листа № 325220 від 25.01.2014 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалось 269 літрів пального. Відповідачем було придбано 3518 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в паливних баках становив 544 літри. Відповідно до норм витрат палива автомобіля, на якому здійснював рейс відповідач, даний автомобіль повинен був використати 2661 літри палива, але згідно подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива відповідачем склала 3243 літри палива. Всього перевитрата палива по даному перевезенню склала 581 літри дизельного палива на суму 6068 грн.42 коп. ОСОБА_3 під час даного перевезення було порушено норми наказу № 19 від 14.02.2011 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання», в якому зазначено, що при в`їзді на територію України з території Польщі кількість палива в паливних баках автомобіля не повинна перевищувати 50 літрів. Однак, 01.02.2014 року під час в`їзду ОСОБА_3 на територію України з Польщі згідно подорожнього листа в паливних баках транспортного засобу знаходилось 209 літрів пального, що завдало підприємству збитки, що становили різницю вартості пального на території України та Польщі і склали 1120 грн.98 коп. 10.04.2014 року відповідачем для погашення збитків, завданих під час виконання попереднього та частково даного перевезення, було внесено до каси ТОВ « Орлан Транс Груп» 1120 грн.98 коп., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 236. Загальна сума збитків, завданих ОСОБА_3 під час рейсу Україна- Польща- Україна становила 6068 грн.42 коп.

Під час виконання перевезення на автопоїзді НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа № 374528 від 11.04.2014 року при виїзді автомобіля в рейс в паливних баках залишалось 396 літрів палива. ОСОБА_3 було придбано 2385 літрів дизельного палива. При поверненні автомобіля залишок палива в баках становив 230 літри. Норма затрат палива під час даного перевезення повинна складати 2383 літри палива, а відповідно до подорожнього листа та розшифровки до нього, витрата палива становила 2551 літри, а перевитрата становила 168 літри на суму 2519 грн.37 коп. Жодних документів, які б обгрунтовували такі витрати пального під час рейсів відповідач підприємству не надав. Так, загальна сума заборгованості відповідача перед підприємством становила 8587 грн.79 коп.

Згідно наказу Львівської філії ТОВ « Орлан Транс Груп» № 67 - кф від 05.06.2014 року ОСОБА_3 відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України було звільнено з роботи 12.05.2014 року за прогул без поважних причин. Проте відповідач не відшкодував суму завданих збитків підприємству. Тому ТОВ «Орлан Транс Груп» просило суд першої інстанції стягнути на свою користь з відповідача заборгованість у розмірі 8587 грн.79 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 21 квітня 2015 року у задоволенні позову ТОВ « Орлан Транс Груп» до ОСОБА_3 про стягнення збитків було відмовлено за недоведеністю.

З даним рішенням не погодився позивач і оскаржив його шляхом подачі апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення , яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення . Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони дійсно перебували у трудових відносинах, що підтверджується витягом з наказу № 94-кф від 15.08.2013 року Львівської філії ТОВ « Орлан Транс Груп» про прийняття ОСОБА_3 з 15.08.2013 року по 14.11.2013 року тимчасово водієм в колону автомобільну № 2 автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу (а.с.16), а також наказом № 140- кф від 15.11.2013 року про продовження трудового договору між ТОВ « Орлан Транс Груп» з ОСОБА_3 на невизначений строк (а.с. 62-64).

Згідно витягу з наказу Львівської філії ТОВ « Орлан Транс Груп» № 67-кф від 05.06.2014 року ОСОБА_3 звільнено з займаної посади з 12.05.2014 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 17).

Відповідно наказу Львівської філії ТОВ « Орлан Транс Груп» № 45 від 11.08.2010 року затверджено тимчасові базові лінійні норми витрат палива та коефіцієнт на виконання транспортної роботи для вантажних автомобілів ( а.с.8-12).

Також встановлено, що на обох подорожніх листах ( а.с.18-21) стоїть власний підпис відповідача ОСОБА_3, і останній ознайомлений з нормою витрати пального під час здійснення перевезення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з ОСОБА_3 не було укладено письмовий договір про повну матеріальну відповідальність та у Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу ( відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, який затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦСПС від 28.12.197 7 року № 447/24, посада водія не міститься. Також суд керувався тим, що відповідачем було погашено заборгованість перед підприємством у розмірі 12000 грн., що підтверджується копією прибуткового касового ордеру № 236 від 10.04.2014 року ЛФ ТОВ « Орлан Транс Груп» (а.с.22).

З такими висновками суду погодитись не можливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітк у. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно п.6 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків.

Також пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 року « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціями їх працівниками» встановлено, що відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП україни матеріальна відповідальність у повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами.

Отже, чинним законодавством передбачено, що матеріальна відповідальність повністю може бути покладена на працівника за шкоду заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей, тощо.

Суд, ухвалюючи рішення, не звернув уваги на те, що під час прийняття відповідача на роботу у якості водія в наказі підприємства зазначено про повну матеріальну індивідуальну відповідальність ( а.с.16), а також не врахував той факт, що між підприємством та відповідачем 15.06.2013 року було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого працівник, який займає посаду водія автотранспортного засобу або який виконує роботу з перевезення вантажу безпосередньо пов`язану з збереженням вантажу та переданих йому матеріальних цінностей бере на себе повну матеріальну відповідальність (а.с. 59). Також повна індивідуальна матеріальна відповідальність покладається на працівника відповідно до п.6.ст. 134 КЗпП України та п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, організаціям, установам їх працівниками»- матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника за шкоду, заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті. Крім того, суд не вірно дійшов висновку щодо відсутності трудових відносин між сторонами на момент здійснення рейсів відповідачем 25.01.2014 року та 11.04.2014 року та відсутності повноважень щодо підпису ОСОБА_3 подорожних листів під час виконання своїх трудових обов`язків, оскільки між сторонами було продовжено трудовий договір наказом Львівської філії ТОВ « Орлан Транс Груп» № 140-кф від 15.11.2013 року ( а.с. 62-64).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вірно визначив характер спірних правовідносин, не в повному обсязі з`ясував всі обставини по справі, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

За таких обставин, висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог є безпідставним.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тому рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів, керуючись ст. 209, 303-304, 307, 309, 316, 324, 325 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» задовольнити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 21 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан Транс Груп» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, стягнувши з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Орлан Транс Груп» заборгованість у розмірі 8587 грн.79 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий:

Судді: