З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" грудня 2015 р. м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Мазун І.А.,
за участю секретаря - Бурдейного В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.03.1996р. вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір купівлі-продажу був укладений та посвідчений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» під № Н/96-0260 від 06.03.1996р. Сторони виконали усі умови договору. Після повного розрахунку з продавцем квартири позивач посилилася в квартирі, а колишній власник квартири відповідач виїхала з зазначеної квартири.
Посилаючись на викладене, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений Одеською універсальною товарною біржою «Центр» під № Н-96-0260 від 06.03.1996р.
Позивач в судове засідання не зявилася, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти задоволення заочного рішення не заперечувала, просила слухати справу за її відсутності, про що надала письмову заяву.
Відповідач в судове засідання не зявилася, сповіщена належним чином.
Згідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належними чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи 06.03.1996 р. на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 діючого від імені та в інтересах ОСОБА_4, за довіреністю від 18.08.1995р. № 1314, було укладено договір № Н/96-0260 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Однак вказаний договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на той час цього не вимагалося.
Як вказує позивач у своїй позовній заяві, сторони виконали всі істотні умови цього договору, а саме, позивач передав відповідачеві кошти за придбану квартиру, а відповідач виїхав повність із вказаної квартири.
Згідно до повідомлення з КП «БТІ» ОМР від 19.11.2015р. станом на 31.12.2012р. нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, зареєстровано за позивачем ОСОБА_1.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
У відповідності до вимог ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всіх істотних умовах договору.
В підтвердження вищевикладеного, судом встановлено, що сторонами було виконано всі умови, що передували укладенню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а саме відбулася передача коштів зі сторони позивача та передача квартири зі сторони відповідача і ними було підписано вищезазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна.
Згідно до ч.3 ст.203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, сторонами не оспорювався, а тому він повинен бути визнаний дійсним.
На момент укладення договору купівлі-продажу відповідач була власникам вище зазначеного будинку, про що зазначено в договорі.
На підставі ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, з моменту передання відповідачам квартири АДРЕСА_1 позивачеві, у останньої виникло право власності на зазначену квартиру.
Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись ст.ст. 16, 220, 334, 638, 658 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,60, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України , суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати договір № Н/96-0260 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_4, за довіреністю від 18.08.1995р. № 1314, посвідченого 06.03.1996р. на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» - дійсним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем - в загальному порядку.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН