У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області Носова Дениса Сергійовича, заінтересована особа - ОСББ «Чайка»,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від

9 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від

29 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області Носова Д.С., заінтересована особа - ОСББ «Чайка».

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 22 грудня

2006 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення, зобов'язано ОСББ «Чайка» зробити ремонт несучої стойки лоджії квартир АДРЕСА_1 згідно з висновком ТОВ «Мелітополь-проект» від 27 квітня 2006 року. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від

22 грудня 2006 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Чайка» заборгованості в розмірі 1 253 грн 42 коп. скасовано, в іншій частині рішення суду залишено без змін. На підставі рішення суду від

22 грудня 2006 року заявниця отримала виконавчий лист, який пред'явила для примусового виконання до Мелітопольського відділу державної виконавчої служби. 19 березня 2009 року державний виконавець Носов Д.С. постановою ВДВС закрив виконавче провадження, де зазначив, що згідно з актом від 19 березня 2009 року виконати рішення суду без участі боржника неможливо, яку їй не було надіслано в строк для оскарження. Цю постанову державного виконавця вона не отримувала. Однак серед речей померлого вона випадково знайшла постанову державного виконавця від 19 березня 2009 року. Таким чином, 29 вересня 2013 року їй стало відомо про порушення її прав з боку державного виконавця про закриття виконавчого провадження та вважає, що хтось міг отримати вказану постанову в 2009 році та не надати їй у зв'язку з перебуванням її в лікарні. Крім того, заявниця зазначає, що вона є інвалідом 2 групи загального захворювання та перебуває на постійному амбулаторному лікуванні, на диспансерному обліку та неодноразово протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні з

2008 року. За таких обставин вона не мала можливості у звʼязку з погіршенням стану хвороби своєчасно звернутись до ВДВС про надання відповіді на невиконання рішення суду від 22 грудня 2006 року, та було пропущено строк на оскарження постанови від 19 березня 2009 року та дій державного виконавця. Тому заявниця просила поновити строк на подання скарги на дії державного виконавця та задовольнити скаргу.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 9 квітня 2014 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області Носова Д.С. та винесеної ним постанови про закінчення виконавчого провадження від 19 березня 2009 року відмовлено. Скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області Носова Д.С. залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2014 року ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від

9 квітня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи скаргу ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що скаржником пропущено строк на оскарження дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби.

Проте погодитися з висновком суду апеляційної інстанції не можна, оскільки він зроблений із неповним з'ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає із наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Згідно із ч. 4 вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Згідно із ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, якщо немає відомостей про вручення їй судової повістки.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 була повідомлена про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, оскільки відсутня розписка про одержання нею судової повістки або відомості про її відмову в отриманні повістки.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції позицію та доводи відповідача не з'ясував і не забезпечив йому можливості обґрунтувати свої твердження.

Обгрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник указує про неналежне повідомлення його про розгляд справи, що позбавило його права на участь у судовому засіданні.

За таких обставин доводи заявника про неналежне його повідомлення про розгляд справи є обґрунтованими.

Вищевикладене свідчить, що суд апеляційної інстанції припустився порушень норм процесуального права, які згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Т.О. Писана Г.В. Юровська