АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 647/748/15-ц Головуючий в 1 інстанції: Миргород В.С.. Номер провадження 22ц/791/3065/15 Доповідач Іванова І.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Іванової І.П.

суддів: Прокопчук Л.П., Полікарпової О.М,,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07.11.2012 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Договір №SAMDN0839 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт 3 місяці», за яким він передав банку грошові кошти в національній валюті України у розмірі 25000 грн. Зазначені кошти він вніс на особистий рахунок №6894, що підтверджується квитанцією від 07.11.2012 року.

Також зазначив, що починаючи з 08.05.2014 року він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому депозитні кошти, проте йому було відмовлено на підставі того, що його депозитний рахунок відкрито на території АР Крим, в звязку з чим позивач просив зобовязати публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» виплатити йому депозитний внесок у сумі 25000 грн., 17% річних від простроченої суми внеску в розмірі 4133,56 станом на 29.03.2015 року, індекс інфляції в сумі 7897,81 грн. станом на 29.03.2015 року, а також стягнути моральну шкоду за перенесені ним моральні страждання у сумі 20000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 97660 грн. через невчасне лікування та покласти на відповідача понесені ним судові витрати у сумі 250 грн. та витрати повязані з наданням правової допомоги у сумі 2000 грн.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року в позові відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Судом встановлено, щоміж сторонами 7 листопада 2012 року був укладений договір № AMDN0839(Вклад «Стандарт на 3 міс.»), відповідно до якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 25 000 грн. для розміщення на депозитному вкладі зі сплатою 17 % річних строком до 07 лютого 2013 року, а банк прийняв їх. Умовами договору визначено порядок виплати коштів. Належних доказів на підтвердження своїх вимог позивач не надав.

Заслухавши доповідача, сторони, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, є, як передбачено пунктом третім частини першої статті 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склались договірні відносини. 7 листопада 2012 року сторони уклали договір № SAMDN0839 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт 3 місяці», за яким ОСОБА_1 передав банку грошові кошти в національній валюті України у розмірі 25000 гривень, а банк прийняв вказані гроші (п.1 Договору). В договорі вказано, що його укладено у м. Донецьку, пр.Ілліча-27 за місцем знаходження відділення ПАТ КБ»ПриватБанк» та місцем проживання на той час ОСОБА_1 Тобто це відповідає вимогам ст. 647 ЦК України, згідно якої договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У пункті 10 зазначеного договору вказано, що договір оформлюється у двох екземплярах. Один екземпляр видається Клієнту, другий зберігається у Банку. При укладенні договору Банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління Банку, а також відтворення відбитку печатки Банку печатними пристроями.

Екземпляр договору, який було видано ОСОБА_2, досліджено в судовому засіданні, всі реквізити, які зазначені у п.10 Договору, наявні. До договору додається квитанція, яка також містить всі реквізити.

Представник відповідача при розгляді апеляційної скарги, погоджуючись з тим, що позивач підтвердив належними доказами укладення договору банківського вкладу, пояснив, що з доводами позивача не згоден із тієї підстави, що договір укладався в Криму, а для видачі таких депозитів існує спеціальний порядок. На підтвердження зазначеного, доказів не надано.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України цього Кодексу.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи. В договорі, який надав ОСОБА_1, місцем укладення договору значиться місто Донецьк, де він раніше проживав. Як пояснив ОСОБА_1, він не писав заяв про переведення його депозиту до Криму. В переписці, яка відбулась ОСОБА_1 з банком, також зазначається, що договір укладено у м. Донецьк (а.с.16,20, 22-23,27).

Стосовно ч. 3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачається, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Згідно зі ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до банку з вимогою повернути йому вклад, однак свої обовязки банк не виконав. Тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині стягнення банківського вкладу, відсотків на суму вкладу та інфляційних втрат.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з розрахунками, які надав суду ОСОБА_1І, оскільки вони зроблені відповідно до вимог закону та не спростовані відповідачем.

Розрахунок несплачених відсотків по депозиту з 08.03.2014 року по 01.03.2015 року:

25 000 х 17:100 : 365 х 355 = 4 133,56 грн., де 25 000 грн. - сума вкладу; 17:100 -17% річних за договором; 365 кількість днів у році; 355 - кількість не оплачених днів.

Розрахунок інфляційних втрат з квітня 2014 року по лютий 2015 рік

Місяць індекс інфляції Розрахунок суми інфляції

2014 рік

квітень 103,3 25 000 x 103,3: 100 = 25 825,00 = 825

травень 103,8 25 825 х 103,8 :100 = 26 806,35 - 25 825,00 = 981,35

червень 101 26 806,35 х 101 : 100 = 27 074,41 - 26 806,35 = 268,06

липень 100,4 27 074,41 х 100,4 : 100 = 27 182,71 - 27 074,41 = 108,3

серпень 100,8 27 182,71 х 100,8 : 100 = 27 400,17 - 27 182,71 = 217,46

вересень 102,9 27 400,17 х 102,9 : 100 = 28 194,78 - 27 400,17 = 794,61

жовтень 102,4 28 194,78 х 102,4 :100 = 28 871,45 - 28 194,78 = 676,67

листопад 101,9 28 871,45 х 101,9 : 100 = 29 420,01 - 28 871,45 = 548,56

грудень 103 29 420,01 х 103 :100 = 30 302,61 - 29 420,01 = 882,6

2015 рік

січень 103,1 30 302,61 х 103,1 : 100 = 31 241,99 - 30 302,61 = 939,38

лютий 105,3 31 241,99 х 105,3 : 100 = 32 897,81 - 31 241,99 = 1 655,82

Всього: 7 897,81 грн.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інші вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. Як було встановлено, між сторонами існують договірні відносини. Договором №SAMDN0839 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт 3 місяці» від 7 листопада 2012 року не передбачено відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивачем не доведено, що саме у звязку з неправомірними діями відповідача йому завдано матеріальну шкоду. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також позивачем не доведено з чого складаються його судові витрати. ОСОБА_1 долучено до справи довідку (а.с.12), з якої вбачається, що він є інвалідом 2 групи, у звязку з чим звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, ст. 303, п.2 ч.1ст.307, п.3 ч.1ст.309,ч.2 ст.314, ст. 316 ЦПК України колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень за депозитним рахунком, 4133 (чотири тисячі сто тридцять три) гривні 56 (п'ятдесят шість) копійок 17 (сімнадцять) відсотків річних за користування вкладом, 7897 (сім тисяч вісімсот дев'яносто сім) гривень 81 (вісімдесят одну) копійку інфляційних втрат.

В іншої частині позову відмовити.

Рішення набуває чинності негайно, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.П. Іванова

Судді: Л.П. Прокопчук

ОСОБА_3