Справа № 368/2189/15-ц
Провадження № 2/368/849/15
Рішення

іменем України

"28" грудня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1, до Кагарлицької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він разом з сім»єю постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає та утримує його, постійно робить у ньому поточний ремонт. Раніше вказаний будинок перебував на балансі в Кагарлицькому міжгосподарському підприємству по виробництву комбікормів, яке на даний час ліквідоване. Однак на баланс Кагарлицької міської ради житловий будинок переданий не був. Міська рада відмовила йому у передачі квартири у власність мотивуючи тим, що будинок не знаходиться на балансі міської ради. А тому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність, з позовом згідні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивач разом з сім»єю проживає постійно в квартирі АДРЕСА_1 з 2003 року, що стверджується актом депутата міської ради. Згідно рішення Кагарлицької міської ради від 12.09.2008 року ОСОБА_1 надано у власніть земельні ділянку площею до 0,03 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1.

Згідно протоколу засідання ради сільськогосподарських підприємств, засновників Кагарлицького міжгосподарського підприємства по виробництву комбікормів від 12.03.2009 року було вирішено гуртожитки по АДРЕСА_1 передати до комунальної власності міста з подальшою безкоштовною передачею їх проживаючим там людям.

Однак, на баланс Кагарлицької міської ради житлові будинки по АДРЕСА_1 передані не були.

Відповідно до вимог ст. 10 ч.3, та ст. 60 ч.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим

майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Отже, оскільки Позивач протягом більше десяти років відкрито, безперервно володіє квартирою, за Позивачем може бути визнано право власності на квартиру за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст..10,60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.. 344 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.. 223 ч.1 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів.

Суддя Т.Є. Іванюта.