У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Максимчук З.М., Рожина Ю.М.,

секретаря судового засідання: Шептицької С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13 травня 2015 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп..

В апеляційній скарзі відповідач вказує на незаконність рішення суду, вважає, що при його прийнятті не враховано, що він є безробітний і перебуває на обліку в Дубенському міськрайонному центрі зайнятості по працевлаштуванню.

Просив змінити зазначене рішення суду в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в сумі по 250 грн. на одну дитину, а в решті рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник, підтримавши апеляційну скаргу повністю, надали пояснення в межах її доводів.

____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1499/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Ходак С.К.

Доповідач : Демянчук С.В.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена, тому є правові підстави для розгляду справи в її відсутність.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст.ст. 182, 184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов, місцевий суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач, будучи батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, свого обов'язку по їх утриманню в добровільному порядку не виконує, а тому з урахуванням стану здоров'я, матеріального становища й потреб дітей і стану здоров'я та матеріального становища ОСОБА_1 та того, що останній ніде не працює, не має постійного джерела доходу, однак є фізично здоровим та працездатним та має змогу утримувати дітей, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно і продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

Щодо даних висновків, суд першої інстанції навів відповідні мотиви та доводи з якими погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 являється батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 видане 05 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дубенського районного управління юстиції Рівненської області та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 видане 06 липня 2012 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дубенського районного управління юстиції Рівненської області (а.с. 4, 5).

Як встановлено судом, неповнолітні діти проживають разом з матір'ю.

Обставин, які б унеможливлювали проводити стягнення аліментів в визначеному розмірі судом не встановлено, а відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо визначення розміру аліментів в порядку ст. 184 СК України .

Відповідно до вимог ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч. 1 ст. 57, ч. 2 ст. 59, ст. 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Наведені апелянтом доводи не можна вважати беззаперечними підставами для визначенгня розміру аліментів меншим, ніж визначених судом, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та, визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей позивачки та відповідача, обґрунтовано посилався на положення ст.ст. 180, 184 СК України, які покладають обов'язок батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття, а при наявності нерегулярного мінливого доходу платника аліментів, цей розмір визначається у твердій грошовій сумі.

Так, доводи апеляційної скарги не спростували висновок суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів, який врахував матеріальний стан відповідача, можливість сплачувати аліменти на утримання дочок, оскільки зазначені доводи носять характер припущення та не підтвердженні достатніми та належними доказами.

Колегія суддів вважає, що сума аліментів у розмірі по 400 грн. на кожну дитину визначена, виходячи з засад виваженості, законності та справедливості по відношенні як платника аліментів, так і дітей, тому не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітніх, їх потреб .

Визначений розмір аліментів в сумі 400 грн. зможе забезпечити лише мінімальний розмір для життя, здоров'я, розвитку здібностей дітей та їх навчання.

Поскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та, враховуючи, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін, постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, та зважаючи, що не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : З.М. Максимчук

Ю.М. Рожин