Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/316/12-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р.А.
Категорія 6 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М., Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно

за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивачі звернулися до суду з позовом та просили визнати за ними право спільної сумісної власності на прибудову до належної їм частини будинку №63 по вулиці Б.Тена в м. Житомирі, яка складається з приміщень А3 (вітальня площею 20,9 кв.м., кухня площею 6,1 кв.м., санвузол площею 3,7 кв.м.) та А4 (кімната площею 26,3 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., кімната 20,7 кв.м.).

В обґрунтування позову зазначали, що в приватній власності ОСОБА_2 знаходиться 171/800 частин зазначеного жилого будинку.

За згодою співвласників будинку ними здійснено прибудову до будинку та перепланування горища, що є їх спільною сумісною власністю, оскільки вони перебувають у шлюбі та здійснювали будівництво за спільні кошти.

Будівництво є самочинним, оскільки проведено без належного дозволу та належно затвердженого проекту, але не порушує права інших співвласників будинку та збудована в межах прилеглої до їх частини будинку та земельної ділянки.

Проте виконком Житомирської міської ради відмовив у оформленні права власності на цю прибудову.

Вважають, що таким рішенням виконком порушив їх право на самочинну прибудову.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2014 року позов задоволено.

Визнано право спільної сумісної власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 на прибудову до належної їм частини будинку №63 по вул. Б.Тена у м. Житомирі , яка складається з приміщень А3 (вітальня площею 20,9 кв.м., кухня площею 6,1 кв.м., санвузол площею 3,7 кв.м.) та А4 (кімната площею 26,3 кв.м., коридор площею 6,1 кв.м., кімната 20,7 кв.м.).

В апеляційній скарзі заступника прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області та виконавчого комітету Житомирської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, неповно встановив обставини справи.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що позивачами не надано допустимих та належних доказів про те, що спірна частина будинку є завершеним будівництвом.

Крім того, суд не звернув увагу, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

ОСОБА_2 проводилося будівництво прибудови до житлового будинку без належних на те дозволів. Тому такими діями порушуються права власника земельної ділянки - Житомирської міської ради та інших осіб, які користуються земельною ділянкою.

Відповідно до проекту «червоних» ліній вулиць та доріг з уточненням окремих положень генерального плану м. Житомира, така прибудова знаходиться в межах «червоних» ліній перспективного розвитку вулиці ОСОБА_4, а тому розміщення і будівництво капітальних споруд забороняється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) розяснив, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобовязані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

З матеріалів справи убачається, що 18 січня 1988 року ОСОБА_2 успадкував після смерті свого батька 1/4 частину житлового будинку в м. Житомирі по вул. ХХІІ зїзду КПРС №63. Частина, а саме 57/200 жилого будинку належала померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для забудови у розмірі 594 кв.м.(а.с.11).

07 липня 1995 року ОСОБА_2 прийняв на підставі договору дарування від своєї матері і ОСОБА_5 57/800 частин цього будинку(а.с.13-14,18 т.1).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 жовтня 1996 року проведено розподіл будинку за зазначеною адресою та визнано за ОСОБА_2 право власності на 26/100 ідеальних долей цього будинку та виділено йому приміщення 3-2 жилою площею 19,3 кв.м. та 1/2 частину туалету і огорожі(а.с.23-24).

29 січня 1997 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира проведено розподіл земельної ділянки площею 594 кв.м. між співвласниками будинку, а саме ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 На підставі проведеної технічної експертизи позивачу виділено земельну ділянку площею 156 кв.м., утворено двір загального користування. Дана земельна ділянка ОСОБА_2 прилягає до його частини будинку.

Отже, земельна ділянка ОСОБА_2 виділена із земельної ділянки площею 594 кв.м., яка мала цільове використання, а саме для будівництва житлового будинку, а відтак він є користувачем її.

04 червня 1995 року та 07 червня 1995 року співвласники цього будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у своїх заявах до архітектури м. Житомира не заперечили про початок будівництва ОСОБА_8 необхідних йому житлових приміщень(а.с.21-22).

У своїй довідці АТ «Вібросепаратор» зазначило, що ОСОБА_2 у 1994 році виділялися кошти для будівництва житла, а також у рахунок заробітної плати надавалися будівельні матеріали(а.с.28).

З наданих позивачем копій фінансових документів убачається, що він із 1994 року придбавав за власні кошти будівельні матеріали(а.с.29-68).

Разом з тим будівництво ОСОБА_2 розпочав без належного дозволу та проектної документації. Тому суд першої інстанції правильно вважав, що це є самовільне будівництво.

15травня 2012 року «НДІ проектреконструкція» філіал «Житомиркомундорпроект» здійснив технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж прибудови, здійсненої ОСОБА_2 За висновком проведеного обстеження встановлено, що будівництво розпочато у період з 1995 року по 01.01.2008 року. Житлова площа прибудови становить 66,3 кв.м., а загальна 103,1 кв.м.. Дана прибудова і надбудова відповідає надійності та безпечної експлуатації і можливість її подальшої безпечної експлуатації(а.с.156-164 т.1).

Відтак самочинна прибудова є закінчена будівництвом.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що представники відповідачів не надали доказів того, що ОСОБА_2 були порушені будівельні норми та правила, які є істотними у відповідності до розяснень, викладених у п. 22 постанови №6 від 30 березня 2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Опалення прибудови позивача здійснюється 2-контурним котлом на підставі робочого проекту, який був виданий ПАТ «Житомиргаз» та відповідає санітарно-екологічним нормам, що стверджується висновком державної санітарно-епідеологічної експертизи(а.с.117-128).

Доводи апеляційної скарги про те, що дане будівництво порушує права інших співвласників будинку, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_9 і ОСОБА_10, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в ній не зазначено які саме права цих осіб були порушені позивачем. Крім того на початку будівництва зазначені особи не були співвласниками житлового будинку.

Безпідставним є доводи апеляційної скарги про те, що діями ОСОБА_2 порушуються права власника земельної ділянки, а саме Житомирської міської ради, оскільки земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, яка раніше була виділена його батьку саме для будівництва житлового будинку та не вилучалася у нього.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність його рішення не впливають. Тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: