АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення та виселення(а.с.2-3).

Позивачка зазначала, що вона та батько її малолітньої доньки, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: вул.Шкільна, буд.40 в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який належав матері ОСОБА_8 ОСОБА_9.

Після народження доньки вона була зареєстрована за вказаною адресою.

26.10.2011 року ОСОБА_8 помер. Після його смерті до неї звернувся брат померлого ОСОБА_3 з тим, щоб вона з донькою виселились з будинку, оскільки ОСОБА_9 має намір продати даний будинок та придбати для її доньки однокімнатну квартиру в м.Вільногірську.

У грудні 2011 року вона з донькою переїхала з будинку до квартири, яку стала тимчасово наймати в м.Вільногірську.

25.03.2013 року ОСОБА_9 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі і на вказаний житловий будинок.

Її донька відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України відноситься до кола спадкоємців першої черги та в силу свого віку є такою, що прийняла спадщину після померлої ОСОБА_9 Спадкоємцем першої черги є також відповідач ОСОБА_3

Оформити спадкові права своєї доньки та отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначений будинок вона не має можливості, оскільки відповідач не надає правовстановлюючі документи на будинок.

Незважаючи на право її доньки на користування належним їй будинком, де вона зареєстрована, ОСОБА_3 самовільно без її згоди вселив до будинку №40 по вул.Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області свою повнолітню доньку ОСОБА_4 з її чоловіком ОСОБА_5, які в свою чергу вселили до вказаного будинку своїх неповнолітніх дітей.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що відповідачі чинять перешкоди в користуванні будинком № 40 по вул. Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в який вселились без її, як опікуна малолітньої дитини, згоди, ОСОБА_2 просила усунути перешкоди малолітій дитині ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та їй, в користуванні будинком №40 по вул.Шкільна в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, шляхом виселення відповідачів з дітьми з зазначеного будитнку та вселити її з дочкою до цього будинку; зобов'язати ОСОБА_3 надати дублікати ключів від вхідних дверей до будинку.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року позов задоволено частково(а.с.90-94).

Усунуто перешкоди у користуванні малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 житловим будинком №40 по вул.Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, вселено в будинок №40 по вул.Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її матір'ю ОСОБА_2.

Зобов'язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 дублікати ключів від замків на вхідних дверях до будинку №40 по вул.Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині відмови в задоволенні позову щодо усунення перешкод в користуванні її малолітньою дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та нею житловим будинком №40 по вул.Шкільна в с.Посуньки, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, шляхом виселення з цього житла ОСОБА_4, ОСОБА_5, та їх двох малолітніх синів без надання іншого житла, задовольнити в цій частині позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи в зазначеній частині, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.100-101).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Статтею 316 ЦК України, яка передбачає поняття права власності, визначено, що правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

По справі встановлено, що згідно даних реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 13.07.2007 року власником ? частки будинку №40 по вул.Шкільна в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину ВЕТ №175257 від 11.07.2007 року значиться ОСОБА_10; власником ? частки вказаного будинку згідно свідоцтва про право на спадщину ВЕТ №175260 від 11.07.2007 року значиться ОСОБА_9(а.с.34,49, 50).

25.03.2012 року померла ОСОБА_9(а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на ? частки будинку №40 по вул.Шкільна в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_9 до нотаріальної контори звернулись син померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якої ОСОБА_8 помер 26.10.2011 року, що підтверджується повідомленнями нотаріуса та копією свідоцтва про смерть(а.с.6,25,87).

13 лютого 2013 року та 11 березня 2015 року державний нотаріус Верхньодніпровської нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_11 видала відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку кожному на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_9(а.с.5, 35).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано право власності на 3/8 частини житлового будинку загальною площею 57,7 кв.м, житловою площею 27,7 кв.м з господарчими спорудами: літня кухня цегла, сарай саман обкладено цеглою, вбиральня дерево, хлів ? частина дерево ? частина цегла, колодязь, №1 водогін по вул.Шкільна, 40 с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла 25.03.2012 року(а.с.74).

Таким чином, наведене свідчить, що будинок №40 по вул.Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області перебуває у спільній частковій власності співвлвсників: ОСОБА_6 1/4 частки, ОСОБА_7 3/8 частки та ОСОБА_3, який своє право власності на домоволодіння ще не оформив, але реалізував шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

По справі встановлено, що на даний час у спірному домоволодінні проживають відповідачі ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_3, її чоловік ОСОБА_5 та їх малолітні діти, які вселились в будинок зі згоди ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка не заперечувала проти вселення останніх в зазначений будинок, що підтверджується її заявою від 15.08.2015 року(а.с.78).

Розглядаючи заявлений спір, суд прийшов до висновку про захист прав малолітньої ОСОБА_7 у зазначений у судовому рішенні спосіб та відмовив у задоволенні вимог про виселення відповідачів із спірного будинку.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виселення із зазначеного будинку ОСОБА_4, її чоловіка ОСОБА_5 та їх малолітніх дітей.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову в зазначеній частині, суд виходив із наступного.

Так, суд зазначив, що після смерті ОСОБА_3, який помер 26.10.2011 року, ОСОБА_2 зі своєю донькою добровільно виселилась з даного домоволодіння. Доказів про її примусове виселення матеріали справи не містять.

Після смерті ОСОБА_9, померлої 25.03.2012 року, в будинку №40 по вул.Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ніхто не проживав, будинок приходив в запустіння та потребував догляду. З дозволу ОСОБА_3, як одного із співвласників, та співвласника ОСОБА_6 в будинок вселились відповідачі, які на даний час підтримують його в належному стані.

За положеннями ст.150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатись цією власністю за власним розсудом ( продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом правочини).

Відповідно до ч.2 ст.156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане житлове приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згода власника не вимагається.

Встановивши, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вселились в будинок №40 по вул.Шкільній в с.Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зі згоди власників частин цього будинку, які відповідно до зазначених положень мали право користуватись та розпоряджатись належними їм частками, суд прийшов до правильного висновку, що визнання за малолітньою ОСОБА_7 права власності на 3/8 частки вказаного будинку після вселеня відповідачів з дітьми до вказаного будинку, не є підставою при встановлених обставинах для їх виселення з будинку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачі та їх малолітні діти зареєстровані за іншими адресами та забезпечені іншим житлом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки такі обставини не є підставою для їх виселення з будинку.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_3 не є власником в розумінні закону, оскільки не оформив право на частку будинку у передбаченому порядку та не мав у зв'язку з цим права на вселення відповідачів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки він прийняв спадщину після померлої ОСОБА_9 у передбаченомку законом порядку.

Твердження про те, що відповідачі порушують майнові права малолітньої ОСОБА_7 на користування будинком необгунтовані, таких порушень не встановлено, а питання щодо користування співвласниками відповідною часткою спірного будинку вирішується у передбаченому законом порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову в частині виселення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх двох малолітніх дітей із спірного будинку, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -