Справа № 450/2357/15-ц Провадження № 4-с/450/31/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Курпіта П.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи, Відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області на дії державного виконавця про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ :

21.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просить поновити строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47079127 від 03.04.2015р.; постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47079127 від 03.04.2015р за підписом державного виконавця Пакош О.О., яка була винесена на підставі виконавчого листа №2-2600/06 виданого 12.02.2015р. Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто з 24.05.2006р. скасувати.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 вересня 2015 р. скаржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47079127 від 03.04.2015р за підписом державного виконавця Пакош О.О. (далі - ПОСТАНОВА), яка була винесена на підставі виконавчого листа №2-2600/06 виданого 12.02.2015р. Франківським районним судом м. Львова про стягнення з скаржника в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто з 24.05.2006р. Вважає вказану постанову протиправною, такою що не відповідає вимогам Закону та грубо порушує його законні права, оскільки дана постанова винесена на підставі виконавчого листа від 12.02.2015р., однак початок стягнення починається із 24.05.2006р., тобто в даному випадку вбачається умисне створення боргових умов, оскільки про жодні рішення судів про стягнення скаржнику невідомо.

Сторони в судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, однак їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Так як в судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ст.197 ЦПК України, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали скарги, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких, зокрема, віднесено виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 03.04.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа №2-2600/06 виданого Франківським районним судом м.Львова 12.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто з 24.05.2006р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Суд вважає, що дана постанова винесена у чіткій відповідності нормам закону, зокрема ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції ОСОБА_4, на підставі заяви сторони виконавчого провадження ОСОБА_2, вказаний виконавчий документ, який відповідає вимогам закону та строк предявлення до виконання якого не закінчився, прийнято до виконання та належно відкрито виконавче провадження.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак скаржник під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони посилаються, як на підстави вимог скарги, а саме не зазначив жодної обставини, порушення оскаржуваною особою норм будь-яких норм закону як при відкритті виконавчого провадження, вказавши, що він не погоджується з рішення Франківського районного суду м.Львова у справі про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто з 24.05.2006р., яке він не оскаржував та яке набрало законної сили.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що дії державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, нарахування боргу із сплати аліментів та накладення арешту на майно боржника відповідають вимогам ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги скаржника є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, Законом України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження», із наступними змінами, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи, Відділ державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області на дії державного виконавця про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити у звязку з її безпідставністю.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5