АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 667/9362/14-ц
Номер провадження:22-ц/791/3049/15
Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретар ОСОБА_4В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, подану від його імені ОСОБА_6 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.10.2015 року справі за заявою ОСОБА_5, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_7, зацікавлені особи: ОСОБА_8, Комсомольська районна у м. Херсоні рада в особі відділу опіки та піклування, а також Суворовська районна у м. Херсоні рада в особі відділу опіки та піклування про визнання недієздатною та встановлення над нею опіки,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.10.2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що 08.10.2015 року в судовому засіданні його представником було заявлено клопотання про повторне витребування медичної картки, однак дане клопотання судом було відхилено. Частиною 1 ст.239 ЦПК України визначено, що після порушення справи суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Також в судовому засіданні представником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про проведення добровільної амбулаторної судово-психіатричної експертизи щодо стану здоровя ОСОБА_8 Судом в задоволенні клопотання відмовлено. Відповідно до ст.145 ЦПК України призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Таким чином, вважає, що судом не зібрано достатньої кількості матеріалів, а саме: не виконана ухвала суду та передчасно відмовлено у призначенні відповідної експертизи. Натомість судом взято до уваги категоричне заперечення ОСОБА_8 проти проходження нею, навіть добровільного, відповідних досліджень. Судом також взято до уваги надану ОСОБА_8 в якості доказу лікувально-консультативний висновок ЛКК від 29.09.2014 року виданий Вінницькою обласною психіатричною лікарнею ім. академ. ОСОБА_9, що не може братися до уваги, адже зазначена особа не перебувала на обліку та лікуванні в зазначеному медичному закладі, а наявне захворювання має періодичний характер з активними фазами загострення, що супроводжується агресивними діями та психічними розладами в певний період, що потребує нагляду з боку лікарів. На підставі чого, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його заяву задовольнити.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_8П посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5 просила про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

ОСОБА_5, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_8 та її представники ОСОБА_10 та ОСОБА_11, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Згідно із ч.1 ст.36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільно-процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

З відповіді головного лікаря Херсонської міської психоневрологічної поліклініки від 05.08.2015 року за вих.. № 1878 вбачається, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 лікувалась в обласній психіатричній лікарні у період з 09.06.2013 року по 22.06.2013 року куди була доставлена автомобілем швидкої медичної допомоги, де їй встановлено відповідний медичний діагноз, який характеризує стан ОСОБА_8 як гострий психічний розлад. При цьому ОСОБА_8 в Херсонській міській психоневрологічній лікарні амбулаторного лікування не отримувала та на обліку не перебуває (т. 2 а.с.95).

Апеляційним судом із КЗ Херсонська обласна психіатрична лікарня була витребувана та оглянута медична картка стаціонарного хворого № 2525/13 щодо лікування у цьому закладі ОСОБА_8 З епікризу, який міститься у даній картці вбачається,що ОСОБА_8 поставлено медичний діагноз, який вказує на гострий психічний розлад. Проте, ні названа медична картка ні матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили про хронічний, стійкий психічний розлад. Заявник не надав суду жодних доказів, які б свідчили про ще хоча б один випадок психічного розладу у ОСОБА_8 чи її неадекватної поведінки.

Згідно з виписки з медичної картки стаціонарного хворого №10313 від 30.09.2014 року вих.. 2-6 896 та лікувально-консультативного висновку ЛКК від 29.09.2014 року Вінницької обласної психіатричної лікарні на момент огляду ОСОБА_8, встановлено відсутність у неї психічних розладів (том 1 а.с.162-163). Згідно з консультативним висновком Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України від 16.05.2014 року зазначено про відсутність психічних розладів у заінтересованої особи (том 1 а.с.162). З сертифікату від 13.11.2014 року про проходження ОСОБА_8 обовязкового психіатричного огляду у Вінницькій обласній психіатричній лікарні (том 1 а.с.168), а також оригіналу медичної картки стаціонарного хворого № 10313 на ОСОБА_8 заведеної Вінницькою обласною психоневрологічною лікарнею ім. акад. ОСОБА_9 вбачається, що на момент вирішення питання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи, а також вирішення справи по суті ОСОБА_8 фактично знята з обліку у профільній установі через відсутність у неї психічних розладів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.10.2015 року у задоволенні клопотання про призначення по справі судово-психіатричної експертизи було відмовлено, з урахуванням досліджених судом доказів з приводу психічного стану ОСОБА_8 на час вирішення питання про призначення експертизи. Також суд брав до уваги позицію самої ОСОБА_8, яка категорично заперечувала проти проходження нею, навіть і добровільного, відповідних досліджень. Колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для призначення та проведення судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_8

При цьому колегія зважає на те, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини медичне втручання, здійснене проти волі заявника, становить втручання у його право на приватне життя, зокрема, у право на фізичну недоторканість, закріплені ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.107 Рішення, Європейський суд з прав людини від 05.06.2014 року, «Справа «ОСОБА_1 проти України»).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання ОСОБА_8 недієздатною особою.

Згідно з ч.1 ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи ( у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 є дієздатною особою, яка здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для встановлення над нею опіки.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до посилань на не призначення судом першої інстанції обовязкової, на думку апелянта, судово-психіатричної експертизи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як зазначалось вище призначення такої експертизи можливе лише за наявності достатніх та переконливих даних, які б свідчили про наявність у особи саме стійкого та хронічного розладу психіки. Оскільки таких даних при розгляді справи добуто не було, то колегія суддів вважає правильним висновок суду про недоцільність призначення експертизи та відсутність підстав для визнання ОСОБА_8 недієздатною особою.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 08.10.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

ОСОБА_3