Справа № 463/5473/15-ц
Провадження № 4-с/463/91/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1,

при секретарі Мединській Л.С.,

з участю представника скаржника ОСОБА_2,

представника субєкта оскарження ОСОБА_3,

заінтересованої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6, відповідно до якої просить визнати незаконними дії державного виконавця в частині винесення постанови про поновлення виконавчого провадження № 33534427 від 13.10.2015 року, постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання від 15.10.2015 року та скасувати вищезазначені постанови.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що головним державним виконавцем Відділу ПВР Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області Шестаком О.В. 16.12.2014 року зупинено виконавче провадження № 33534427 на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 05.12.2014 року. Вважає передчасним винесення постанови про поновлення виконавчого провадження № 33534427 від 13.10.2015 року та постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання від 15.10.2015 року, оскільки обставини на підставі яких зупинено виконавче провадження не усунено. Крім цього, зазначає, що постанова про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання від 15.10.2015 року винесена з порушенням вимог ч.1 ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», так як державним виконавцем як субєкта оціночної діяльності призначено ОСОБА_4, який не являється фізичною особою субєктом підприємницької діяльності, а відтак наявність сертифіката субєкта оціночної діяльності суперечить Положенню про порядок видачі сертифікатів субєктів оціночної діяльності, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 14.03.2002 року № 479. Вказує, що в межах виконавчого провадження здійснюється звернення стягнення на майно боржника, яке перебуває у спільній частковій власності, що в свою чергу суперечить вимогам ст.366 ЦК України та ст.32 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, державним виконавцем при винесенні оскаржуваних постанов не враховано факту наявності зведеного виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів, що являється порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/2.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у скарзі, просить суд скаргу задоволити.

Представник субєкта оскарження в судовому засіданні скаргу заперечив та пояснив, що дійсно на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 05 грудня 2014 року головним державним виконавцем Шестаком О.В. 16 грудня 2014 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. В подальшому, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 10 лютого 2015 року, яка залишена в силі ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 травня 2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій незаконними, визнання недійсною рецензії та зобовязання відмінити торги відмовлено. Враховуючи те, що ухвала набрала законної сили, постановою головного державного виконавця від 13 жовтня 2015 року поновлено виконавче провадження № 33534427. Крім цього, вважає законною постанову головного державного виконавця про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 15 жовтня 2015 року, відповідної до якої було призначено ОСОБА_4, який має Сертифікат субєкта оціночної діяльності та останнього попереджено про відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідом неправдивого висновку.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу заперечив, вважає таку безпідставною та не обґрунтованою, просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, про що свідчать повідомлення про отримання повістки, в судове засідання повторно не зявилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, а тому, суд вважає за можливе провести розгляд скарги у їх відсутності та на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, а також матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів.

Згідно з розясненнями ч.5 п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до Закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом реалізації арештованого майна.

Згідно з ч.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

Судом встановлено, що на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 05 грудня 2014 року (а.с.7-8), якою зупинено реалізацію арештованого майна до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду скарг ОСОБА_5 від 13.10.2014 року та 27.11.2014 року, була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження № 33534427 від 16 грудня 2014 року.

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи за скаргою ОСОБА_5 від 13.10.2014 року на дії відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Львівській області про визнання незаконними дій та недійсною рецензії; скаргою ОСОБА_5 від 27.11.2014 року на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 та відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Львівській області про визнання незаконними дій та зобовязання відмінити торги, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 10.02.2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.05.2015 року залишено без змін ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 10.02.2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6 про поновлення виконавчого провадження № 33534427 від 13 жовтня 2015 року відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», жодних норм закону державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не було порушено.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Доводи скаржника про те, що порушено вимоги ст.366 ЦК України та ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для скасування оскаржуваної постанови від 15.10.2015 року, оскільки з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.52) вбачається, що ОСОБА_5 є співвласником ? приміщення виробничого цеху з підвалом (Т-2) загальною площею 1732,4 кв.м., що являється предметом іпотеки, на яке звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості, яка в тому числі, існує і перед іншим співвласником цього нерухомого майна ОСОБА_7 За даних обставин, приписи ст.366 ЦК України не можуть застосовуватись і держаний виконавець правомірно не вчиняв дій, повязаних із виділенням частки із майна боржника. Крім цього, вказане майно в цілому є предметом іпотеки, на яке звернуто стягнення, а тому виділ частки із такого майна є неможливим.

Під час судового розгляду судом зясовано, що ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 10 лютого 2015 року встановлено, що експерт ОСОБА_4 є належним оцінювачем, який являється зареєстрованим в установленому законодавством порядком фізичною особою субєктом підприємницької діяльності, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та отримав сертифікат субєкта оціночної діяльності, а відтак суд дійшов до висновку про необґрунтованість скарги в частині оскарження постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання від 15.10.2015 року з підстав невідповідності особи експерта вимогам закону.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім цього, суд критично оцінює покликання скаржника на те, що в оскаржуваних постановах не зазначено дати обєднання виконавчих проваджень, оскільки цими постановами не порушено права чи свободи скаржника, а лише поновлено виконавче провадження та призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для визначення вартості майна з метою лише подальшої примусової реалізації у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 210, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Грицко Р.Р.