Справа № 591/4939/15-ц
Провадження № 2/591/1835/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

10 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль OPEL Astra 1,4i 2007 року випуску, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1, №Y6D0TGF698X016221, мотивуючи свої вимоги наступним.

В 2007 році позивач забажав придбати автомобіль в кредит. Але, рівень його офіційного доходу не дозволяв йому отримати кредит. У звязку з чим він попросив ОСОБА_3, який є його двоюрідним братом, оформити кредит на своє імя. 19.12.2007р. відповідач оформив кредитний договір у «Брокбізнесбанку» терміном дії з 19.12.2007р. по 15.12.2014р. Позивач, діючи як поручитель за кредитним договором за договором поруки від 26.04.2011р., взявся сплачувати платежі за кредит, які здійснював від свого імені.

Спірний автомобіль за таких обставин було придбано та зареєстровано на імя відповідача ОСОБА_2

04.09.2014 року кредит за автомобіль було повністю оплачено позивачем ОСОБА_1

Для того, щоб позивач міг користуватись автомобілем, відповідач з дня придбання автомобілю видав позивачу довіреність.

На цей час відповідач має борги перед банківськими установами, у звязку з чим спірний автомобіль було заарештовано та поставлено на штрафмайданчик у м. Умань.

Спірний автомобіль позивач вважає своїм, проте його право власності на цей автомобіль оспорює третя особа - Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції.

В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції старший державний виконавець Товарніченко Є.А. в судове засідання не зявився. Проте, факсом 21.08.2015р. направив до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що спірний автомобіль заарештовано з метою забезпечення зобовязань відповідача. Сплату ж позивачем кредиту вважає звичайним виконанням з його боку зобовязань за договором поруки.

Суд, заслухав пояснення сторін, допитав свідків:

ОСОБА_4, який пояснив, що у грудні 2007р. він працював керівником відділення «Брокбізнесбанку» у м. Суми і до нього звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу придбання автомобіля в кредит. Він їх консультував з приводу отримання кредиту, укладав кредитний договір, договір застави та договір поруки. А також супроводжував кредит. Платежі по кредиту завжди здійснював ОСОБА_1. Спочатку від імені ОСОБА_2. Потім від власного імені після укладення договору поруки, як поручитель. Кредит остаточно погасив ОСОБА_1 у жовтні 2014р. Про що йому було видано довідку. Довідку видавав інший працівник. Але, про погашення кредиту йому відомо достовірно.

ОСОБА_5, який пояснив, що його син ОСОБА_1 дійсно придбав автомобіль для себе у 2007 р., а кредит оформив на ОСОБА_2, так як ОСОБА_1 не міг отримати кредит сам внаслідок відсутності офіційного доходу. Машина увесь час була у користуванні ОСОБА_1. Він її страхував та ремонтував після ДТП. Ремонтувати автомобіль допомагали всією родиною.

ОСОБА_6, який пояснив, що він є кумом ОСОБА_1. Знає, що машину Опель зеленого кольору ОСОБА_1 придбав для себе. Для остаточного погашення кредиту ОСОБА_1 позичив у нього 12 тисяч гривень, про що він має розписку, яку надав для огляду в судовому засіданні.

Суд також дослідив матеріали справи:

-квитанцію про сплату судового збору;

-копію технічного паспорту серії ВМС029014;

-копію заяви ОСОБА_1;

-копію довіреності на автомобіль від 06.03.2014р.;

-копію довідки АТ «БРОКБИЗНЕСБАНК» від 03.10.2014р. №728/053см-008;

-копію договору поруки від 26.04.2011р. №29/5-ф;

-копії квитанцій про оплату кредиту від імені позивача;

-копію кредитного договору №29/5-Ф від 19.12.2007р.;

-копію договору застави від 19.12.2007р. №29/5-ф;

-копію розрахунку по кредитному договору від 29.12.2007р.;

-копію договору купівлі продажу автомобіля від 17.12.2007р. №05546;

-копії меморіальних ордерів, рахунку та актів прийому передачі автомобіля;

-копію тимчасового реєстраційного талону від 19.12.2007р.;

-копію довіреності від 24.12.2010р.;

-копії сторінок паспортів позивача та відповідача;

-копії договорів страхування транспортного засобу та супутніх ризиків та обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за період від моменту придбання спірного автомобіля;

-копії квитанції про оплату договорів страхування;

-поштові квитанції та повідомлення.

Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини, підтверджені доказами та показаннями свідків, суд вважає, що спірні правовідносини повинні регулюватись наступними нормами права:

-ч.4 ст. 174 ЦПК України: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд»;

-ч. 1 ст. 391 ЦК України: « Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном»;

-ч.1 ст. 392 ЦК України: « Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності»;

-ч.1 ст. 1011 ЦК України: « За договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента»;

-ч.1 та ч.2 ст. 1012 ЦК України: « Договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. 2. Комітент може бути зобов'язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. 3. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов'язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну»;

-ч.1 ст. 1014 ЦК України: « Комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов'язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

-ч.1 ст. 1018 ЦК України: « Майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента»;

-ч.1 ст. 1023 ЦК України: « комітентом виконання за договором комісії : «1. Комітент зобов'язаний: 1) прийняти від комісіонера все належно виконане за договором комісії; 2) оглянути майно, придбане для нього комісіонером, і негайно повідомити комісіонера про виявлені у цьому майні недоліки» .

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Так, визнання позову відповідачем дозволяє суду постановити рішення про задоволення позову, так як таке визнання не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що відносини, що склалися між позивачем та відповідачем у звязку з отриманням кредиту та подальшим придбанням спірного автомобіля мають характер договору комісії і до них мають бути застосовані правові наслідки виконання договору комісії, оскільки відповідно до усної між ними домовленості, згідно до якої ОСОБА_1 (комітент), який не мав можливості отримати кредит в силу відсутності у нього офіційного доходу доручив ОСОБА_2 (комісіонер) взяти на своє імя у АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» кредит в сумі 78615 грн. на придбання автомобіля OPEL ASTRA 1.4I у ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний завод». Внаслідок чого ОСОБА_2 17.12.2007р. було укладено договір купівлі продажу автомобіля з ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» з ціною договору 78615 грн. (а.с. 52-63), а 19.12.2007р. було укладено кредитний договір №29/5-Ф на суму 78615 грн. (а.с.21-23).

Цей факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

В той же день 19.12.2007р. на імя ОСОБА_1 було оформлено тимчасовий реєстраційний талон №318912 строком дії до 19.12.2010р. (а.с.64).

В подальшому ОСОБА_1 користувався цим автомобілем на підставі довіреностей від 24.12.2010р. та від 06.03.2014р., виданих на його імя ОСОБА_2 (а.с.65-66).

Факт постійного користування автомобілем саме ОСОБА_1 посвідчується як наявністю договорів страхування транспортного засобу та супутніх ризиків і договорів цивільної відповідальності (а.с. 70,78,93,94,95,96,98,101,102,104,105), так і поясненнями свідків.

Отже, фактично сторони уклали та виконали усний договір комісії, якій містить істотні умови договору комісії ціна та зазначення майна, яке придбавається. Чітко визначено як ціну автомобіля, так і ціну кредиту. Комісіонер ОСОБА_2 діяв при цьому від власного імені, але за рахунок ОСОБА_1, який в цьому випадку виступив комітентом. Суд вважає, що неотримання плати комісіонером за вчинення ним дій не є вадою договору комісії, так як плата по договору комісії не визначена як істотна умова цього договору, визначена у ст. 1012 ЦК України. Договір комісії фактично виконано сторонами. Тобто, ОСОБА_2 придбав за рахунок ОСОБА_1 автомобіль та передав йому цей автомобіль. ОСОБА_1 належним чином оплатив автомобіль та повністю виплатив отриманий ОСОБА_2 кредит.

Відповідно до ч.1 ст. 1018 ЦК України майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. Тому, спірний автомобіль дійсно є власністю позивача (комітента), незважаючи на те, що титульним його власником значиться відповідач.

Право позивача підлягає захисту, так як на цей час спірний автомобіль арештовано третьою особою, у звязку з наявністю у відповідача інших зобовязань перед іншими особами. При цьому, право власності позивача на спірний автомобіль оспорюється третьою особою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, про визнання права власності на майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль OPEL Astra 1,4i 2007 року випуску, зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1, № кузову Y6D0TGF698X016221.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено в пятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова