АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Усика Г.І.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ "КБ "Надра" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 лютого 2008 року між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 65/РП/39/2008/840, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 17339 доларів США зі сплатою 12,8 % річних за користування кредитом із кінцевим строком погашення до 19 лютого 2013 року. Поручитель ОСОБА_2 зобов'язалася солідарно відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконували, у зв'язку з чим станом на 3 вересня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26211 доларів США 52 центи та 72788 грн. 63 коп. Письмові вимоги позивача до позичальника та поручителя про погашення боргу залишились без задоволення.

Посилаючись на викладене, ПАТ "КБ "Надра" просило суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26211 доларів США 52 центи та 72788 грн. 63 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ "КБ "Надра" відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "КБ "Надра", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що договір поруки припинив свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки пунктом 8.5 кредитного договору передбачено, що цей договір діє до повного виконання зобов'язань, тому зобов'язання поручителя з повернення кредиту не припиняється із закінченням строку повернення кредиту, передбаченого у договорі (спливом терміну повернення кредиту).

Представник ПАТ "КБ "Надра" - Могильчак І.М. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 19 лютого 2008 року між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", позичальником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 65/РП/39/2008/840, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 17339 доларів США зі сплатою 12,8 % річних за користування кредитом із кінцевим строком погашення до 19 лютого 2013 року.

Відповідно до пп. 2.2.1, 2.2.3 кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 349 доларів США 49 центів.

Крім того, згідно п. 1.2.1 кредитного договору банк відкрив позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності відновлювальну траншеві кредитну лінію з лімітом 4757 доларів США 11 центів.

Згідно п. 1.2.3.1 кредитного договору відсотки за користування коштами в рамках ліміту кредитної лінії розрахуються банком на підставі відсоткової ставки в розмірі 1,69 %.

Пунктом 2.2.2 кредитного договору встановлено, що позичальник повертає кошти, отримані в рамках кредитної лінії та сплачує передбачені п. 1.2.3.1 кредитного договору відсотки у порядку, передбаченому п. 2.2.3 договору шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу.

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором станом на 3 вересня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26211 доларів США 52 центи та 72788 грн. 63 коп., яка складається: 15277,52 доларів США, що за курсом НБУ становить191443 грн. 08 коп. - непогашений кредит; 10934,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 137014 грн. 29 коп. - несплачені відсотки; 4074,71 доларів США, що за курсом НБУ становить 51060 грн. 32 коп. - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань (п. 5.1 кредитного договору); 1733,96 доларів США, що за курсом НБУ становить 21728 грн. 31 коп. - штраф за порушення умов кредитного договору (п. 5.2 кредитного договору).

Відповідно до пп. 3.2.1, 3.2.2 кредитного договору поручитель ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п. 3.2.4 кредитного договору).

При цьому, у пункті 8.5 кредитного договору сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань.

У ході розгляду даної справи було встановлено, що позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа щодо майна померлого не заводилася.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог ПАТ "КБ "Надра" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ "Надра", суд першої інстанції виходив із того, що договір поруки припинив свою дію на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 8.5) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 19 лютого 2013 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 19 лютого 2013 року, протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі № 6-6цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Ураховуючи викладене, та те, що вимоги до поручителя в установлений законом строк позикодавцем пред'явлено не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів суду не надано.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 5 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

Г.І. Усик