АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/2809/2015 Головуючий у І інстанції - Козленко Г.О.
Доповідач - Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Дудікову А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом»янського районного суду міста Києва від 10 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універмаг «Україна» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки та середнього заробітку за час затримки розрахунку, внесення запису в дублікат трудової книжки, зобов'язання видати копію наказу про звільнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ «Універмаг «Україна» та з урахуванням збільшених позовних вимог просила стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки в сумі 13 920,38 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3033,20 грн. та забов"язати відповідача внести запис в дублікат трудової книжки про її звільнення з роботи 23.04.2013 р. та про недійсність запису №3, зобов»язати видати копію наказу про її звільнення.

Зазначала, що з 2002 року працювала на посаді старшого менеджера персоналу в ПАТ «Універмаг «Україна». 24.01.2013 р. вона написала заяву про звільнення за власним бажанням. В кінці березня 2013 року вона отримала від відповідача лист, в якому повідомлялося про задоволення її заяви про звільнення та пропонувалося їй з'явитися до відділу кадрів для отримання розрахунку, трудової книжки та ознайомлення з наказом. У відповідь нею було направлено лист з пропозицією перерахувати належні їй кошти на рахунок, відкритий нею в банківській установі як працівника ПАТ « Універмаг «Україна» в межах зарплатного проекту, а трудову книжку та копію наказу направити листом за місцем її реєстрації. На час її звернення до суду грошові кошти відповідачем не перераховані на банківський рахунок, а трудова книжка та копія наказу не направлені на її адресу. В подальшому, при обгрунтуванні уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що 24.04.2013 ПАТ «Універмаг «Україна» перерахувало на її рахунок грошові кошти в сумі 13 664,88 грн., однак вважає, що сума, яка підлягає до виплати є більшою. Строк вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки почав свій перебіг 07.02.2013 р.- в день, коли їй не видали трудову книжку, та закінчився в день фактичного відправлення трудової книжки на її адресу позивача - 23.04.2013р., тому відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в сумі 25 240,01 грн. Оскільки відповідачем добровільно сплачено 11 319,63 грн., то фактично сплаті підлягає 13 920,38 грн. Крім того, на її користь підлягає стягненню з відповідача також середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 19.04.2013р. по 23.04.2013 р. в сумі 3033,20 грн. Також позивач просила суд внести запис в дублікат трудової книжки про дату її звільнення з роботи 23.04.2013 р. та про недійсність запису №3, в також зобов'язати відповідача видати їй копію наказу про звільнення.

Рішенням Солом»янського районного суду міста Києва від 10 червня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Позивачка в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом №95 від 16.07.2002 р. ОСОБА_2 була прийнята на роботу у ВАТ «Універмаг «Україна», правонаступником якого є ПАТ «Універмаг Україна», на посаду старшого менеджера по персоналу (а.с.67).

ОСОБА_2 перебувала на лікарняному в період з 29.01.2013 р. по 07.02.2013, що підтверджується листком непрацездатності ДПСМСЧ №18 серії АВО №772200.

В подальшому, позивачка направила на адресу ПАТ «Універмаг «Україна» заяву від 24.01.2013 про її звільнення з роботи з 07 лютого 2013 року за власним бажанням за ст.38 КЗпП України (а.с.40), яка була отримана ПАТ «Універмаг «Україна» в особі Нечай Л.М. та передана керівнику Товариства Левінзону Р. 04.03.2013 р. на підставі акту приймання-передачі документів (а.с.36).

Розпорядженням в.о. директора ПАТ «Універмаг Україна» Левінзона Р.М. від 19.03.2013р. (а.с.49) зобов'язано архіваріуса ОСОБА_6 надати трудову книжку ОСОБА_2, однак було встановлено відсутність трудової книжки ОСОБА_2 в ПАТ «Універмаг «Україна», про що складено архіваріусом ОСОБА_6 пояснювальну записку від 19.03.2013 (а.с.50). Разом з тим, в особовій справі позивачки виявлено її розписку від 15.01.2013 р. про отримання трудової книжки, доказів щодо повернення нею трудової книжки немає.

На підставі наказу відповідача №17-ОС від 22.03.2013 ОСОБА_2 було звільнено з посади старшого менеджера по персоналу ПАТ «Універмаг «Україна» за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, згідно її заяви від 24.01.2013, що надійшла на адресу ПАТ «Універмаг «Україна» 4 березня 2013 року (а.с.68). Вказаний запис про звільнення ОСОБА_2 було внесено в дублікат її трудової книжки за №3 (а.с.67).

Оскільки ОСОБА_2 в день звільнення не працювала, листом від 22.03.2013 р. ПАТ «Універмаг «Україна» повідомило позивачку про задоволення її заяви про звільнення від 24.01.2013р. та запропонувало прибути до відділу кадрів Товариства для ознайомлення з наказом, отримання остаточного розрахунку при звільненні та для одержання трудової книжки й передачі справ (а. с. 11).

У відповідь на вказаний лист ОСОБА_2 листом від 04.04.2013 р. звернулась до ПАТ «Універмаг Україна» з проханням перерахувати належні їй кошти на рахунок, відкритий нею в банківській установі як працівника ПАТ «Універмаг «Україна» в межах зарплатного проекту, а трудову книжку та копію наказу направити листом на її адресу (а.с.12).

Згідно зі ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

На підставі ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статі 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення Мінпраці України №58 від 29.07.1993 року, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок» при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Як видно зі справи, лист ОСОБА_2 від 04.04.2013 р. про перерахування належних їй при звільнені коштів та направлення по пошті на її адресу трудової книжки та копії наказу одержано відповідачем 18.04.2013 р.

Разом з тим, в супереч вимогам трудового законодавства ПАТ «Універмаг «Україна» лише 23.04.2013 р. надіслало позивачці дублікат трудової книжки та копію наказу про звільнення й перерахувало належні їй при звільненні кошти.

За таких обставин, час затримки розрахунку та видачі з вини відповідача трудової книжки становить 5 днів: з 19.04.2013 р. по 23.04.2013 р., що виходячи із середньоденного заробітку позивачки в розмірі 606 грн.66 коп., становить 3033 грн. 60 коп. середнього заробітку.

Із розрахунків виплат, здійснених відповідачем ОСОБА_2 та пояснень представника відповідача вбачається, що відповідачем добровільно здійснено виплати позивачці у вигляді середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та за час вимушеного прогулу у зв»язку із затримкою видачі трудової книжки в сумі 13 457 грн. 84 коп.

Позивачка на оспорює факт отримання коштів, обрахованих із її середнього заробітку, проте вважає, що строк вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки почав свій перебіг з 07.02.2013 р., тобто з дня, коли її мали звільнити з роботи, по день направлення їй по пошті трудової книжки - 23.04.2013р.

Колегія суддів не погоджуються із даними доводами позивачки, оскільки її заява від 14.01.2013 р. про звільнення з роботи 07.02.2013 р. була одержана відповідачем лише 04.03.2013 р., наказ про звільнення видано 22.03.2013 р. Даний наказ є чинним. Разом з тим, позивачкою не оспорюється законність наказу відповідача №17-ОС від 22.03.2013р. про її звільнення, який надіслано на її адресу 23.04.2013 р.

За таких обставин, рішення суду в цій частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки та середнього заробітку за час затримки розрахунку, зобов'язання видати копію наказу про звільнення, відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зміну дати її звільнення з 22.03.2013 р. на дату фактичної видачі трудової книжки та про визнання недійсним запису №3, суд виходив з недоведеності вимог в цій частині.

Проте колегія суддів не може погодитися з даними висновками суду.

Як видно зі справи, що з вини відповідача була затримана видача ОСОБА_2 трудової книжки в період з 19.04.2013 р. по 23.04.2013 р.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки, тобто 23.04.2013р. Про новий день звільнення відповідач повинен видати наказ і внести відповідний запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис до трудової книжки за №3 про день звільнення визнається відповідачем недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях».

У судовому засіданні представником відповідача не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про те, що затримка видачі трудової книжки позивачці відбулася не з вини ПАТ «Універмаг «Україна».

З огляду на викладене, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов»язання ПАТ «Універмаг «Україна» внести записи в дублікат трудової книжки про дату звільнення позивачки з роботи та про недійсність запису за №3 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом»янського районного суду міста Києва від 10 червня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов»язання Публічне акціонерне товариство «Універмаг «Україна» внести записи в дублікат трудової книжки про дату звільнення ОСОБА_2 з роботи та про недійсність запису за №3 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Зобов»язати Публічне акціонерне товариство «Універмаг «Україна» внести записи в дублікат трудової книжки про дату звільнення ОСОБА_2 з роботи 23 квітня 2013 р. та здійснити запис про недійсність запису за №3.

В решті рішення суду про відмову в задоволенні іншої частини позовних вимог залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту його проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: