АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8748/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Європейський

страховий альянс», 3-особи: ОСОБА_2, ТОВ«Епіцентр-К», ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Європейський страховий альянс», 3-особи: ОСОБА_5, ТОВ «Епіцентр-К», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_1 5 536,11 грн. в рахунок погашення пені та судовий збір.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» просить скасувати це рішення і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 21.02.2012 р. з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем марки «Вольво» д.н.з.НОМЕР_3 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві власності ТОВ «Епіцентр-К», та автомобілем марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1, яким керував ОСОБА_3, сталася ДТП.

Причиною ДТП було порушення ОСОБА_5 п.п.16.11, 16.4, 2.3 (б) ПДР України, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.04.2012 р. по справі № 2604/7182/12 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України відносно ОСОБА_5, якого було притягнуто до адміністративної відповідальності - штрафу у сумі 340 грн. (а.с.6).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно полісу АА № 6805430 від 19.09.2011 р. цивільна-правова відповідальність третьої особи, на момент ДТП, була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий альянс».

Згідно страхового акту 293/12/50ЦВ04/01/2, сума страхового відшкодування склала 49 490,00 грн.

Позивачем було розраховано суму пені за 596 діб заборгованості з 22.05.2012 р. по 08.01.2014 р. в сумі 11 632,19 грн., що підтверджується розрахунком, що міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з платіжного доручення від 9.01.2014 р. відповідач сплатив позивачу суму в розмірі 49 490 грн. (а.с.102).

Відповідно до платіжного доручення № 93 від 15.01.2014 року відповідач сплатив позивачу пеню в розмірі 6 096 грн. 08 коп. (а.с. 103).

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Виходячи із ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний.

Згідно п.36.5 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, обґрунтовуючи свої доводи про стягнення пені в сумі 5 536,11 грн. представник позивача посилався на те, що згідно п. 36.2.ст. 36 Закону № 1961-1У відповідач (страховик) повинен був зробити виплату страхового відшкодування на протязі 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, тобто, до 21.05.2012 р. включно. Відповідно, з 22.05.2012 р. почалося нарахування пені на суму страхової виплати в розмірі 49 490,00 грн., яка дорівнювала ліміту відповідальності страховика.

21.01.2013 р. позивач через свого представника, звернувся до відповідача (страховика) з заявою в якій просив роз'яснити причину прострочення виплати страхового відшкодування або надати офіційного листа - відмови у виплаті страхового відшкодування.

На дану заяву відповідач (страховик) надав лист № 239/13 від 25.01.2013 р., в якому визнав нараховану суму страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн. та факт прострочення виплати.

Тобто, 25.01.2013 р. відповідач (страховик), наданням позивачу листа № 239/13 від 25.01.2013 р., вчинив дію, що свідчить про визнання ним (страховиком) свого боргу.

Згідно п.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно змісту листа № 239/13 від 25.01.2013 р. відповідач зобов'язався виплатити заборгованість до 28.02.2013 р.

Згідно п.1 ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно, перебіг позовної давності почався заново з 01.03.2013 р.

Згідно п.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідач 9.01.2014 р.добровільно сплатив позивачу 49 490,00 грн., що не заперечується сторонами.

Таким чином, враховуючи доведеність факту ДТП, вини відповідача та його неправомірних дій щодо несвоєчасної виплати страхового відшкодування, доведеність факту виплати суми страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн. та суми пені в розмірі 6 096,08 грн., суд обгрунтовано дійшов висновку, що заявлена вимога про стягнення невиплаченої пені в розмірі 5536,11 грн., підлягає задоволенню.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргупредставника ПрАТ «Європейський страховий альянс» - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :