АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

29 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, та ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3, про визнання договору припиненим за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору поруки припиненими, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року позивач ОСОБА_1, посилаючись на те, що він позбавлений можливості провадити господарську діяльність на території АР Крим, у зв'язку з чим не може оплачувати кредит, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», Банк) про визнання припиненим кредитного договору у зв'язку з неможливістю його виконання за обставинами, за які жодна із сторін не відповідає.

Не визнаючи позовні вимоги, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому посилаючись на невиконання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 умов Договору про іпотечний кредит, просив стягнути з останніх в солідарному порядку заборгованість в розмірі 376077,42 дол. США , що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року - 5 925 337,00 грн.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 також пред'явила позовні вимоги про визнання припиненими Договору про іпотечний кредит та договору поруки. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що оскільки Договір про іпотечний кредит від 28 липня 2008 року № MRTG-14 припинився у відповідності до вимог ст. 609 ЦК України у зв'язку з тим, що не відбулась заміна кредитора у зобов'язанні у визначеному законом порядку, то відповідно і договір поруки також припинився.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору припиненим та позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору та договору поруки припиненими - залишено без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 376077,42 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року 5 926 337,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, зокрема судом першої інстанції не з'ясовано обставин, щодо причин невиконання позивачем умов договору. Не взято до уваги, що у зв'язку з окупацією території АР Крим виникли обставини непереборної сили, у зв'язку з чим виконання договору є неможливим.

В наслідок неповного з'ясування обставин справи, суд першої інстанції вирішив спір за неправильного застосування норм матеріального права, та не застосував до вказаних правовідносин ст. 607 ЦК України.

Посилаючись на неврахування судом першої інстанції положень ст. 14 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим», просив рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3, про визнання договору припиненим задовольнити.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 через свого представника також звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій посилалася на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального, порушенням норм процесуального права та без належної оцінки доказів.

Вказувала, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Унікредит Банк» договір про іпотечний кредит та договір поруки № MRTG-14/Р від 28 липня 2008 року, укладений між ТОВ «Унікредит Банк»та нею є припиненим на підставі ст. 609 ЦК України у зв'язку з ліквідацією юридичної особи - сторони договорів. Крім цього, договір поруки є припиненим на підставі ст. 559 ЦК України,у зв'язку з непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом 6місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Вказувала на те, що Банком порушено порядок стягнення заборгованості за договором, оскільки матеріали справи не місять доказів направлення досудової вимоги, у зв'язку з чим, на її думку, Банк одноособово змінив умови повернення кредиту без попереднього повідомлення як позичальника так і поручителя.

Просила рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору поруки припиненими задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, який одночасно є представником ОСОБА_3, в судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримали, просили задовольнити з наведених в них підстав.

ПАТ «Укрсоцбанк»про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в судове засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ПАТ «Укрсоцбанк».

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2008 року між ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит № MRTG-14 відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 368 146 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 28 липня 2028 року.

28 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено іпотечний договір № MRTG-14/S відповідно до якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, заг. площею 0,0472 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

28 липня 2008 року між ОСОБА_3 та ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено договір поруки №MRTG-14/Р відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язалася перед Банком у повному обсязі солідарно відповідати за своєчасне виконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань за кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов'язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 09 січня 2015 року складається з суми заборгованості за кредитом 335181,20 дол. США , що еквівалентно 5 280 991,31 грн.; суми заборгованості за відсотками 36 566,53 дол. США , що еквівалентно 576 128,72 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 754,70 дол. США , що еквівалентно 11 890,77 грн. та пені за несвоєчасну сплату відсотків 3 574,99 дол. США , що еквівалентно 56 326,20 грн., а всього 376 077,42 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року - 5 925 337,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановивши, що Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором та надав кредитні кошти в розмірі передбаченому договором, та те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами здійснювалися з порушенням умов договору, дійшов висновку про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 376 077,42 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 року - 5 925 337,00 грн.

Рішення суду в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором відповідачами не оскаржувалося, а отже законність та обґрунтованість рішення в цій частині, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, колегією суддів не перевірялася.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо безпідставного незастосування судом ст. 607 ЦК України , відповідно до якої зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, з огляду на наступне.

У якості підстав для застосування до вказаних правовідносин ст. 607 ЦК України, ОСОБА_1 зазначає, що він не має можливості сплачувати кошти за договором у зв'язку з неможливістю ведення ним господарської діяльності, яка здійснювалась ним на території АР Крим.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А отже факт припинення ведення господарської та фінансової діяльності ОСОБА_1 на території Автономної республіки Крим та м. Севастополя не звільняє його від виконання своїх кредитних зобов'язань за укладеними з Банком кредитними договорами, що підлягають виконанню з боку позичальника.

Посилання ОСОБА_1 на п. 14.2 ст. 14 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» є необґрунтованими, оскільки згідно вказаних положень упродовж строку тимчасової окупації внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим звільняється від обов'язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо об'єктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, що після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована.

З матеріалів справи вбачається, що предметом іпотечного кредиту є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0472 га. для обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що заміна первісного кредитора у зобов'язанні ПАТ «Унікредитбанк» на ПАТ «Укрсоцбанк» відбулася з порушенням порядку визначеного законом у зв'язку з чим договір іпотечного кредиту слід визнати припиненим, спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України оскільки вони є необґрунтованими.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційних скарг, що суд першої інстанції у своєму рішенні не надав належної оцінки доказам, наданих сторонами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку суду про що зазначено в мотивувальній частині рішення.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг та залишення рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, та ОСОБА_3, в інтересах якої діє ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/16580/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15452/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чередніченко Н.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.