Провадження № 2/161/3424/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 грудня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі ЗаболотькоД.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.07.2015року звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 травня 2015 року він уклав з відповідачем по справі договір позики, відповідно до умов якого передав у борг відповідачу 6600 гривень (шість тисяч шістсот) гривень. Факт укладення договору позики підтверджується відповідною борговою розпискою. Відповідно до умов договору відповідач зобовязувався повернути йому зазначену вище суму до 01 червня 2015 року, проте взятих на себе зобовязань не виконав. На його вимогу повернути кошти, відповідач не реагує, телефонні дзвінки його ігнорує. Таким чином, відповідач зобов'язання не виконав.

Посилаючись на наведене, та те, що зобов'язання відповідача на даний час не виконане, позивач просить суд стягнути з останнього у його користь заборгованість за договором позики в сумі 6600 гривень та судові витрати по справі.

Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву по розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах та зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 26 травня 2015 року ОСОБА_2, відповідно до власноручно написаної ним розписки, позичив у ОСОБА_1 6600 гривень, які зобовязувався повернути до 01 червня 2015 року.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом, відповідач позивачу коштів, станом на день розгляду справи, не повернув, таким чином, взятих на себе зобовязань згідно умов договору позики (розписки) не виконав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином з відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути сплачене позивачем державне мито (судовий збір) .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 6600грн. 00 коп., та судові витрати по справі в розмірі 243,60грн.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 213-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 629, 1045, 1046, 1047 Цивільного кодексу України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) гривень та 243,60грн. понесених останнім судових витрат по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта