УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про встановлення акту, що має юридичне значення, усунення перешкод,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним виданий ОСОБА_2 18 вересня 1997 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку і скасувати його державну реєстрацію, оскільки вказаний акт не відповідає вимогам, діючого на той час, земельного законодавства.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовано тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,185 га, яка належала їй на підставі державного акта на землю виданого 17 квітня 2009 року. Власником суміжного домоволодіння по АДРЕСА_2, є ОСОБА_2, якому 18 вересня 1997 року було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2063 га розташовану за тією ж адресою. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року державний акт, виданий ОСОБА_4, було скасовано, при цьому цим же судовим рішенням встановлено, що площа та лінійні розміри земельних ділянок, на яких розташовані належні сторонам у справі будинки, не відповідають даним проекту відведення та технічній документації по встановленню зовнішніх меж землекористування і накладаються одна на одну, а межі земельних ділянок проходять по нерухомому майну сторін.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності йому державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,2063 га, виданого Щасливцевською сільською радою 18 вересня 1997 року на ім'я ОСОБА_2 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №110, а також усунути йому перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом заборони ОСОБА_4 користуватися земельною ділянкою по АДРЕСА_2, в с. Щасливцево, Генічеського району.

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 посилався на те, що він у встановленому законом порядку отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, в с. Щасливцево, Генічеського району, однак при його виготовленні було допущено помилку у написанні його прізвища, при цьому зазначає, що ОСОБА_4, яка є суміжним землекористувачем, самовільно збудувала на належній йому земельній ділянці об'єкти нерухомого майна, чим створила йому перешкоди у користуванні власністю.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 виданий 18 вересня 1997 року Щасливцевською сільською радою народних депутатів ОСОБА_2, проживаючого в с.Щасливцево по АДРЕСА_2, площею 0,2063 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №110 та скасовано його державну реєстрацію. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення первісні позовні вимоги та задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, представником скаржника заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вище судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Доводи представника скаржника щодо поважності пропуску процесуального строку передбаченого на касаційне судових рішень можна визнати поважними, у зв'язку з чим заявлене клопотання підлягає задоволенню.

Разом з цим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку що первісним позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, було надано докази відповідно до викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, разом з цим, судами першої та апеляційної інстанції вірно вказано про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновитипредставнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 21 липня 2015 року та ухвали апеляційного суду Херсонської області від 19 листопада 2015 року.

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про встановлення акту, що має юридичне значення, усунення перешкод.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук