У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 20 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором станом на 31 січня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 24 185 грн 18 коп.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від

24 вересня 2014 року рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 185 грн 18 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 12 260 грн 81 коп., заборгованості з процентів за користування кредитом в розмірі 10 296 грн 50 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штрафу (процентна складова) в розмірі 1 127 грн 87 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року та залишити в силі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором станом на 31 січня 2013 року заборгованість відповідача за кредитом становила 24 185 грн

18 коп., яка складається з: 12 260 грн 81 коп. - заборгованість за кредитом; 10 296 грн 50 коп. - заборгованість з процентів за користування кредитом; а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина) та

1 127 грн 87 коп. - штраф (процентна складова).

За заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» Дзержинським районним судом

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 1 березня 2010 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 20 квітня 2007 року у загальному розмірі 17 665 грн 75 коп. (справа № 2н-926/10/0408).

Судовий наказ від 1 березня 2010 року боржником не оскаржений та у судовому порядку не скасований.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Наумчак К.Ю. від 13 листопада 2012 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-926, виданого 1 березня 2010 року, закрито у звʼязу із тим, що борг було стягнуто в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що заборгованість за судовим наказом сплачувалась протягом двох років та протягом цього строку за відповідачем, як боржником, який не виконав умови кредитного договору в повному обсязі, нараховувались відсотки за користування грошовими коштами, крім того, відповідачем на підтвердження повного погашення заборгованості не надано довідки банку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте погодитись із таким висновком суду апеляційної інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що сторони у справі виконали свої обов'язки в повному обсязі по закінченню виконавчого провадження (а. с. 56), дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вимоги позивача є безпідставними.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права та матеріального права, а тому рішення суду відповідає вимогам матеріального права.

Проте апеляційний суд переоцінив наявні у справі докази, що в силу

ст. 339 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2014 року скасувати, а рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Т.О. Писана Г.В. Юровська