Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Семерак І.О.

при секретарі Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з даним позовом посилаючись на те, що з 01.03.2013 року по 29.06.2011 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в них народилися діти : сини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Вказує, що відповідач після розірвання шлюбу належної участі у вихованні дітей не приймає, розвитком дітей не цікавиться та матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Зазначає, що відповідач безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дітей, їх фізичного та морального розвитку, незважаючи на Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, який укладений 13.05.2014 року та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд за кордон малолітніх дітей.

Також зазначає, що менший син - ОСОБА_4 хворіє застудними захворюваннями для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Крім того, виїзд дітей за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дітей та добре позначиться на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України.

У звязку з цим, просить надати їй дозвіл на виїзд її дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кордон без дозволу їх батька ОСОБА_2 та дозволити їй , або її представникові, без згоди ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за межі України до країн ближнього та далекого зарубіжжя, до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_6 позов підтримали та, з підстав наведених в ньому , просили суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в шлюбі з 01.03.2013 року по 29.06.2011, що стверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2011 року про розірвання шлюбу.

В даному шлюбі в сторін народилися діти сини: ОСОБА_3, 21.07.203 року народження, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується їх свідоцтвами про народження серії 1ФМ №154594 від 25.07.2009 року та Серія 1-ФМ №136993 від 27.05.2009 року.

Як встановлено в ході розгляду справи, вказані неповнолітні діти проживають з матірю і та перебувають на її утриманні. Встановлено також, що відповідач не надає згоди на їх виїзд за кордон.

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В силу ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Ст. 270 ЦК України передбачає, що відповідно до Конституції України фізична особа має право в тому числі на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

Відповідно до ст. 272 ЦК України, в інтересах малолітніх, неповнолітніх їх особисті немайнові права здійснюють батьки (усиновлювачі).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей, предметом їх основної турботи та основним обовязком є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відпочинок та оздоровлення є важливою складовою життя дитини, спрямований саме на всесторонній розвиток дитини.

Згідно ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідне положення закріплено і в п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Отже, чинне законодавство, передбачаючи випадки недобросовісного відношення до батьківських прав одного із батьків дитини, визначив можливість виїзду дитини за кордон на підставі судового рішення.

Також, згідно абз.1 та 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231, оформлення паспорта/проїзного документу здійснюються на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою того, з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Оцінивши в сукупності зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, враховуючи те, що у відповідності до ч. 1 ст. 140 СК України батько і мати мають рівні права та обовязки щодо дитини, приймаючи до уваги, що сторони батьки неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть знайти спільної згоди щодо виїзду їх за кордон, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на нормах матеріального права та такі, на думку суду, спрямовані виключно на захист інтересів дітей та з метою забезпечення їх належним духовним та культурним розвитком.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що слід надати позивачу дозвіл на виїзд дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кордон без дозволу їх батька ОСОБА_2 та дозволити позивачу, або її представникові, без згоди ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за межі України до країн ближнього та далекого зарубіжжя, до досягнення ними повноліття.

Керуючись, ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», Постановою від 27.01.1995 року №57, затвердженою КМ України «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України»,ст.ст.140, 150, 155 СК України, ст.ст. 269, 270, 272, 313 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька - задоволити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд дітей: ОСОБА_3, 21.07.203 року народження, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за кордон без дозволу батька ОСОБА_2.

Дозволити ОСОБА_1, або її представнику, без згоди ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу дітей: ОСОБА_3, 21.07.203 року народження, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за межі України до країн ближнього та далекого зарубіжжя, до досягнення ними повноліття

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7