Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за період навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за період навчання, посилаючись на те, що відповідача з 01 вересня 2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ.

28 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ (далі - КНУВС), комплектуючим органом - УМВС України у Хмельницькій області та ОСОБА_4 укладено договір № Хм-194 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно з яким ОСОБА_4 навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання.

Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач направлений для подальшого проходження служби до УМВС України у Хмельницькій області.

Наказом УМВС України у Хмельницькій області від 11 жовтня 2011 року № 337 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, а тому не виконав умови договору про підготовку фахівця.

На підставі викладеного, Національна академія внутрішніх справ, яка є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ, просила стягнути з відповідача витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 25 509,81 грн.

Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2015 року, позов Національної академії внутрішніх справ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь національної академії внутрішніх справ витрати, пов'язані із навчанням в академії у розмірі 25 509,81 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та закрити провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в період з 01 вересня 2006 по 18 червня 2010 року відповідач у відповідності з укладеним договором навчався за державним замовленням в Національній академії внутрішніх справ України за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» та перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг і сума витрат на його утримання складає 25 509,81 грн.

Відповідно до п.2.3.6. Договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, який укладений між навчальним закладом та ОСОБА_4, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням без поважних причин, особа зобов'язана відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

ОСОБА_4 звільнений з органів внутрішніх справ відповідно до наказу УМВС у Хмельницькій області №337 о/с від 11 жовтня 2011 року за власним бажанням, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі після навчання.

Згідно довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_4 в Національній академії внутрішніх справ, фактичні витрати складають 25 509, 81 грн.

Таким чином, вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, встановивши належним чином фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшли до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача 25 509, 81 грн витрат, пов'язаних з його навчанням в Національній академії внутрішніх справ України, які виділені з державного бюджету України.

Доводи касаційної скарги щодо належності розгляду справи в порядку адміністративного судочинства є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 09 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук