Номер провадження: 22-ц/785/2787/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розділ майна, що є загальною спільною власністю чоловіка та жінки,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розділ майна, що є загальною спільною власністю чоловіка та жінки, посилаючись на те, що вона з 23 вересня 2006 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. За час перебування у шлюбі з вини відповідача у сторін постійно виникали непорозуміння та сварки. В період шлюбу сторонами було придбане на спільні кошти майно, яке є загальною сумісною власністю чоловіка та жінки, а оскільки мирним шляхом поділити сумісне майно неможливо, позивачка змушена була звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просила поділити майно, а саме виділивши їй квартиру АДРЕСА_1, вартістю 50 463 грн..; ліжко двоспальне, вартістю 3000 грн.; меблі у прихожу та залу, вартістю 6500 грн.; кондиціонер DEKKER 07, вартістю 4000 грн.; холодильник Самсунг, вартістю 2500 грн.; варочна поверхність ВЕКО 2x2, вартістю 2500 грн.; меблі у кухню, вартістю 6000 грн.; душова кабіна, вартістю 3000 грн.; гідрофор, вартістю 2000 грн.; бойлер «Гореніє», ємкістю 50 літрів, вартістю 1500 грн.; витяжка, вартістю 400 грн., а відповідачу просила виділити автомобіль НОМЕР_1, вартістю 64000 грн.; гараж розбірний металевий, вартістю 8000 грн.; телевізор, вартістю 2500 грн.; компютер, вартістю 5500 грн.

В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та просив суд виділити позивачці ліжко двоспальне, вартістю 3000 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500 гривень; варочну поверхню ВЕКО вартістю 2500 гривень; меблі у кухню вартістю 6000 гривень; душову кабіну вартістю 3000 гривень; гідрофор вартістю 2000 гривень: бойлер «Гореніє» вартістю 1500 гривень; витяжку вартістю 400 гривень, а також просить суд стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини автомобілю «OPEL OMEGA», державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску, оскільки цей автомобіль був проданий у період шлюбу, а також відмовляється від позовних вимог в частині виділення відповідачу гаражу розбірного металевого вартістю 8000 гривень, решту позовних вимог залишив без змін.

В судовому засіданні представник відповідача з уточненими позовними вимогами не погодився, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розділ майна, що є загальною спільною власністю чоловіка та жінки відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги та розподілити спільне майно подружжя, а саме меблі та побутову техніку, а також стягнути 1/2 частину вартості автомобіля, який реалізував відповідач, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального права.

В судове засідання сторони не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с.59-63).

Згідно із ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасованню в частині відмови у стягнення ? частині вартості автомобілю, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі.

У відповідності до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, під час його ухвалення суд повинен вирішити питання, визначені у ст. 214 цього Кодексу. Цим вимогам ухвалені у справі судові рішення відповідають не в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині поділу та виділення їй рухомого майна у складі : ліжко двоспальне, вартістю 3000,00 гривень; меблі у прохожу та залу, вартістю 6500,00 гривень; кондиціонер DEKKER 07 вартістю 4000,00 гривень; холодильник Самсунг вартістю 2500,00 гривень; варочну поверхню ВЕКО вартістю 2500,00 гривень; меблі у кухню вартістю 6000,00 гривень; душову кабіну вартістю 3000,00 гривень; гідрофор вартістю 2000,00 гривень; бойлер «Гореніє» вартістю 1500,00 гривень; витяжку вартістю 400,00 гривень, а також виділення відповідачу компьютеро, вартістю 5500 гривен та телевізора, вартістю 2500 гривен, суд першої інстанції дійшов висновку про те що позовні вимоги ОСОБА_2 є недоведеними та необґрунтованими, з тих підстав, що ОСОБА_2 не було надано належних доказів у відповідності 57-60 ЦПК України, про те, що переличене майно було придбано за час шлюбу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з тих підстав, що у відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

З матеріалів справи не вбачається, коли та ким було придбане переличене позивачкою майно.

У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У звязку з чим, колегія суддів погоджується, з висновком суду про те, що фотокартки майна, яке зазначено у позові, є неналежним та допустимим доказом.

Інших доказів сторона не надала, в звязку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в цієї частині у задоволенні позову, та колегія суддів погоджується з такими висновками.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 1/2 вартості автомобіля «OPEL OMEGA», суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача до суду автомобіль не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Однак з такими висновками суду першої інстанція, колегія суддів погоджується не в повній мірі, виходячи з наступного.

Згідно статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно статті 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як вбачається з вищевказаних саттей Сімейного кодексу України, вони регулюють режим поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної вланості подружжя.

Згідно статті 60 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З аналізу цих статтей вбачається, що обєктом поділу майна подружжя може виступати лише обєкти права спільної сумісної власності, тобто майно, набуте подружжям у період шлюбу.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи 23 вересня 2006 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 (призвіще після реєстрації шлюбу ОСОБА_3), що підстверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Білгород-Дністровський МУЮ Одеській області, актовий запис № 329 (а.с. 10).

13 січня 2009 року у сторін по справі народився син ОСОБА_4 (а.с. 11).

Під час знаходження у шлюбі сторони, придбали автомобіль НОМЕР_3, який зареєстрований за ОСОБА_3 та видано свідоцтво про реєстрацію САЕ 063210 від 10.09.2010 року, що підтверджується довідкою виданою начальником відділення РЕР ДАЇ з обслуговуванням м. Б.-Днестровська та Б.-Дністровському району в Одеській області (а.с. 12).

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 травня 2012 року на автомобіль НОМЕР_3, який зареєстрований за ОСОБА_3, було накладено арешт (а.с. 34).

В звязку з відсутністю у виконавчому докумені, по ухвалі суду про забезпечення позову, ідентифікаційного номеру боржника, 13 червня 2012 року поставновою державного виконавця було відмовлено у відкритті виконавчого провадження (а.с. 45).

02 червня 2012 року автомобіль НОМЕР_3, який був зареєстрований за ОСОБА_3 знятий з обліку для продажу (а.с. 63).

У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 559 Т про оцінку транспортного засобу на 19 червня 2012 року вартість автомобілю OPEL OMEGA, складає 35169, 75 гривен (а.с. 70-72).

07 червня 2012 року шлюбу між сторонами було розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (а.с. 203).

Згідно відповіді Управління Державтоінспекції відділення РЕР ДАІ з обслуговування м. Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району № 7/4-1730 від 21.08.2012 року, автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску, був зареєстрований за гр. ОСОБА_3 з 14 квітня 2010 року на підставі біржової угоди № 157771 від 30.03.2010 року ТБ Альянц. 02 червня 2012 року даний автомобіль був знятий з обліку для продажу. 06 червня 2012 року автомобіль «OPEL OMEGA», державний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску був зареєстрований за ОСОБА_6.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення 1/2 частки вартості автомобіля, виходив з того, що сторонами автомобіль був проданий під час знаходження у шлюбі, позивачкою не ставилось питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Однак, суд не врахував, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

ОСОБА_2 заперечувала про надання нею згоди на відчуження придбаного у шлюбі автомобіля «OPEL OMEGA», державний номер НОМЕР_2, також в матеріалах справи відсутня письмова згода позивачці на відчуждення автомобіля.

Висновки суду першої інстанції про те, що автомобіль був придбаний та проданий саме у період шлюбу, на даний час власником цього автомобілю є ОСОБА_6, то на момент звернення позивача до суду цей автомобіль не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, колегія суддів вважає зробленими з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в цій частині в порушення вимог ст. ст. 60, 212 - 214 ЦПК України ґрунтується на припущеннях, воно не є законним і обґрунтованим.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 30 постанови № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Більш того, ОСОБА_6 Є.В.16.07.2012 року були надані до суду письмові заперечення, вже на тот момент, коли автомобіль було відчужено, але з заперечень ОСОБА_3, вбачається, що він не згоден лише з вартістю 1/2 частини автомобіля, вважаючи вартість яку зазначила позивач не співмірною з автомобілем (а.с. 57).

З огляду на те, що ОСОБА_3 було відчужено автомобіль, який було придбано подружжям під час шлюбу, на користь його матері ОСОБА_6, без згоди ОСОБА_2, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для компенсації половини вартості автомобіля, виходячи з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 559 Т про оцінку транспортного засобу на 19 червня 2012 року вартість автомобілю OPEL OMEGA, складає 35169, 75 гривен, оскільки доказів у розумінні вимог ст. ст. 57, 58 ЦПК України про те, що спірний автомобіль проданий за іншу суму, а також, що вартість автомобіля інша, позивачем не наведено.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, апеляційний суд, виходячи з принципу рівності прав кожного з подружжя на майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення 1/2 вартості автомобіля но користь позивача.

На підставі наведенного вище, також підлягає скасуванню додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року, яким були додатково розглядуті позовні вимоги в частині стягнення вартості 1/2 частини автомобіля, та у задоволенні позову в цієї частині ОСОБА_2 було відмовлено.

В решті оскаржувані рішення ухвалені судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року в частині відмови у стягненні вартості 1/2 частині автомобіля - скасувати.

Ухвалити в цієї частині нове.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 17 584 (сімнадцять тисяч пятсот вісімдесят чотири) гривні 88 копійок грошової компенсації вартості 1/2 частини грошових коштів, виручених від реалізації автомобіля OPEL OMEGA, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_4.

Додаткове рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 жовтня 2015 року скасувати.

В іншій частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ ОСОБА_7