Справа № 373/2339/15-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

26 серпня 2015 року суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Залеська А.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

встановив:

28.07.2015 до суду поступила позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір купівлі продажу квартири від 26 червня 2014 року, укладений між його батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на такі обставини:

-підпис на договорі не належить його батьку ОСОБА_5, який помер 06.02.2015, оскільки останній ніколи нікого не повідомляв про продаж квартири та проживав у ній до дня своєї смерті;

-в той період батько зловживав спиртними напоями та хворів, а тому підписуючи договір він міг перебувати в стані, коли не розумів значення своїх дій та керувати ними.

Вивчивши позовну заяву та додатки до неї, суд приходить до висновку про наявність суттєвих недоліків у змісті заяви.

Так, в порушення п.5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України Позивач у змісті позовної заяви, обґрунтовуючи позовні вимоги викладає взаємовиключаючі припустимі ним обставини та підстави для його задоволення (ч.1 ст. 215 та ст. ч.1 ст. 225 ЦК України), не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таке порушення вказує на невизначеність позивача щодо підстави позову та предмету спору: чи то він бажає доводити неналежність підпису на договорі спадкодавцю, чи то перебування продавця (спадкодавця) в тимчасовому недієздатному стані на момент укладання договору.

Вказане не дає можливості суду визначитись з межами судового розгляду та може призвести до порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, а також може поставити відповідача в край невигідне становище під час підготовки одночасно двох альтернативних заперечень та поданні доказів в їх обґрунтування та перекласти тягар доказування на відповідача, що є порушенням принципу рівності сторін.

Отже позивачу слід визначитись з підставою позову, обставинами та доказами, якими він обґрунтовує свої вимоги, виключивши з нього ознаки альтернативності.

Недодержання вищевказаних вимог є перешкодою для відкриття провадження.

Додатково слід зазначити, що якщо під час збору доказів та подання їх суду в попередньому судовому засіданні, в тому числі і шляхом призначення експертизи та після надходження висновку експерта у позивача виникне необхідність змінити предмет та підставу позову, він за правилами ч.2 ст.31 ЦПК України може зробити це до початку розгляду справи по суті, шляхом подання відповідної письмової заяви.

Окрім цього встановлено, що позивач раніше, а саме 27.08.2015, звертався до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з таким самим за змістом позовом, але на виконання ухвали суду від 30.07.2015 не виправив недоліки у вказаний судом строк, а тому позов був повернутий позивачу ухвалою суду від 12.08.2015, яка набрала законної сили.

Отже існують ті самі обставини, що стали підставою для повернення позову і це в розумінні ч.5 ст. 121 ЦПК України перешкоджає позивачу повторному зверненню до суду. А тому повторне подання позовної заяви без врахування вказівок суду про усунення недоліків розцінюється судом як прояв неповаги до суду та зловживання позивачем своїм правом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків тривалістю три дні з моменту отримання копії цієї ухвали.

У разі не виправлення зазначених недоліків у визначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6