Провадження № 2/127/70/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємців, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємців, мотивуючи свої вимоги тим, що з червня 2007 року по квітень 2014 року позивач проживала однією сім`єю з громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мурманськ Мурманської обл. Російської Федерації.
Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої стосунки як подружжя позивач та ОСОБА_5 офіційно не реєстрували. Хоча зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 було у Російській Федерації, проте фактично останній проживав разом із позивачем однією сім`єю у м. Вінниці. Спочатку вони проживали разом у кімнаті позивача у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , а згодом у серпні 2011 року придбали спільно як сім`я двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживали разом, фактично мали подружні відносини, вели спільно домашнє господарство, мали спільний бюджет.
За життя ОСОБА_5 працював в м. Мурманськ Російської Федерації, де й раптово помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_5 , який в даний час претендує на все спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька, а саме на 1/2 частку двокімнатної квартири по АДРЕСА_1 , так як подав до нотаріальної контори у м. Вінниці заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька.
Проте, позивач вважає, що так як вона довгий час проживала з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю, вона теж має право на спадкове нерухоме майно, що залишилось після його смерті як спадкоємець за законом четвертої черги.
Окрім того, позивач стверджує, що за час спільного проживання однією сім`єю у ОСОБА_5 був період, коли він хворів на гіпертонію, зокрема у 2011-2012 роках, у нього був надвисокий артеріальний тиск і він знаходився у безпорадному стані. А тому, позивач, як медик за фахом, лікувала його самостійно вдома, опікувалась останнім, матеріально забезпечувала, надавала всіляку допомогу, а відтак вважає, що вона має право на спадкування разом із відповідачем як спадкоємці за законом в першій черзі.
Тому, з метою захисту спадкових прав на майно померлого ОСОБА_5 позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 ; визнати за ОСОБА_1 право на спадкування нерухомого майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , а саме 1/4 частки квартири по АДРЕСА_1 , за законом в першій черзі спадкоємців.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю Коваленко В.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, однак від останнього в матеріалах справи міститься письмова заява від 12.02.2015 року, посвідчена нотаріусом нотаріального округу м. Жєлєзнодорожний Московської області Кутіщевою Н.Ю. та зареєстрована в реєстрі за №1-2-1312 (переклад документу з російської мови на українську мову виконала перекладач ОСОБА_6 , справжність підпису якої засвідчено державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. 16.02.2015 року та зареєстровано в реєстрі за №2-217), відповідно до змісту якої, просить справу розглядати у його відсутність, повідомляє, що його інтереси по даній справі представляє ОСОБА_3 , якому він повністю довіряє ведення справи зі всіма правами, які йому надано відповідно до довіреності (а.с.150-151).
Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність.
Окрім того, в матеріалах справи містяться матеріали виконаного судового доручення про допит ОСОБА_4 в якості відповідача у даній цивільній справі Балашихинським міським судом Московської області на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2014 року, зокрема міститься протокол судового засідання від 03.12.2014 року Балашихинського міського суду Московської області, відповідно до якого відповідач ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 до нього про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємців не визнає, з доводами позивача, викладеними в позовній заяві, не згідний та вважає останні безпідставними (а.с.78-79).
В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні останніх відмовити у зв`язку з безпідставністю, та пояснив, що ОСОБА_5 постійно проживав та працював в Російській Федерації, де і помер. Його захоренням займався син.
Заслухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні об`єктивно встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом ЗАГС адміністрації м. Мурманська ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мурманськ Мурманської обл. Російської Федерації помер ОСОБА_5 (а.с.155).
Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

А тому, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , та яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2583 (а.с.10), право приватної спільної часткової власності на яку зареєстровано КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення про державну реєстрацію 10.08.2011 року, номер запису 1288 в книзі 20, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію прав КП «ВМБТІ» №30950024 від 12.08.2011 року (а.с.11).

Інша 1/2 частка квартири АДРЕСА_3 належить позивачу на підставі вищезазначеного правовстановлюючого документу, зареєстрованого в установленому законом порядку.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідач ОСОБА_4 є сином померлого ОСОБА_5 , а відтак являється спадкоємцем за законом першої черги на спадкове майно після смерті батька, що сторонами не заперечується.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

Як вбачається зі змісту позову та пояснень позивача, її представника, показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судовому засіданні, останні стверджують, що позивач проживала однією сім`єю з громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 , свої стосунки як подружжя позивач та ОСОБА_5 офіційно не реєстрували. Хоча зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 було у Російській Федерації, проте фактично останній проживав разом із позивачем однією сім`єю у м. Вінниці. Спочатку вони проживали разом у кімнаті позивача у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , а згодом у серпні 2011 року придбали спільно як сім`я двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де і проживали разом, фактично мали подружні відносини, вели спільно домашнє господарство, а тому позивач є такою, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а відтак має право на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 як спадкоємець за законом четвертої черги.
Проте, з вищезазначеними твердження суд не погоджується з наступних міркувань.
Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Позивач, як на підставу про задоволення вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 у період з червня 2007 року по квітень 2014 року, посилається на акт №172, затверджений в.о. начальника МКП «ЖЕК №5» Гончар В.О. 23.06.2014 року, відповідно до змісту якого комісія в складі майстра ОСОБА_12 , юриста ОСОБА_13 склали дійсний акт про те, що за виходом на місце даного числа за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_1 . Також було встановлено, що на момент обстеження за вищевказаною адресою тимчасово перебував без реєстрації ОСОБА_5 з жовтня місяця 2011 року до лютого місяця 2014 року. Свідчення про тимчасове перебування підтверджують особи (сусіди), які проживають у будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а.с.12). А також, позивач здійснює посилання на акт №200, затверджений в.о. начальника МКП «ЖЕК №5» Гончар В.О. 05.08.2014 року, відповідно до змісту якого комісія в складі майстра ОСОБА_12 , юриста ОСОБА_16 склали дійсний акт про те, що за виходом на місце даного числа за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 (зареєстрована з 15.08.2001 року по 30.09.2011 року). Також було встановлено, що на момент обстеження за вищевказаною адресою тимчасово перебував без реєстрації ОСОБА_5 (з 01.06.2007 року по 30.09.2011 року). Свідчення про тимчасове перебування підтверджують особи (сусіди), які проживають у будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 (а.с.13).
Однак, суд не бере до уваги вищезазначені акти як належні та допустимі докази, оскільки, як вбачається з правової природи акта житлово-експлуатаційної організації, останній являється письмовим документом, що фіксує певну ситуацію, що сталась, засвідчує факт певної події. Однак, станом на момент складання вищезазначених актів, тобто станом на 23.06.2014 року та 05.08.2014 року, ОСОБА_5 не було в живих, оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, вищезазначені акти були складені після смерті ОСОБА_5 , а відтак не можуть підтверджувати достовірно факт його проживання за вищезазначеними адресами, а тим паче факт проживання саме однією сім`єю з позивачем з відповідним розподілом прав та обов`язків.
Окрім того, суд відноситься критично до показань свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 є дітьми позивача, ОСОБА_9 являється сусідкою та кумою позивача, а відтак останні можуть бути прямо чи опосередковано заінтересовані в результаті розгляду справи.

Свідки ж ОСОБА_8 (сусідка позивача), ОСОБА_7 (колега по роботі), ОСОБА_5 (брат померлого ОСОБА_5 ) в судовому засіданні суду показали, що дійсно знали за життя ОСОБА_5 , останній проживав в Російській Федерації, іноді приїздив до позивача в м. Вінниці, померлим за життя була придбана квартира, в якій на даний час проживає та зареєстрована позивач, допомагав позивачу та її дітям матеріально.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , дані про їхню заінтересованість у результаті розгляду справи відсутні. Однак, з наданих показань свідків не вбачається можливим достовірно встановити факт проживання позивача із померлим саме однією сім`єю.

Натомість, згідно довідки Управління Федеральної Міграційної Служби по Тамбовській області від 07.05.2014 року №106А встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату смерті був зареєстрований за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.19), що також підтверджується копією паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , виданого міжрайонним відділом УФМС Росії по Мурманській області в м. Сєвероморськ 26.06.2003 року (переклад документу з російської мови на українську мову виконала перекладач Бучацька О.Й., справжність підпису якої засвідчено державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. 13.01.2015 року та зареєстровано в реєстрі за №1-42) (а.с.116-120).
До того ж, померлий ОСОБА_5 з 01.09.1979 року по 26.04.2014 року постійно працював, в тому числі в період часу з 22.05.1985 року по 12.04.2012 року та з 20.01.2014 року по 26.04.2014 року являвся військовослужбовцем Російської Федерації, так як проходив військову службу у відповідних військових частинах та на відповідних посадах, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 , посвідчена тимчасово в.о. нотаріуса м. Москви ОСОБА_20 ОСОБА_21 та зареєстрована в реєстрі за №6к-6749 (переклад документу з російської мови на українську мову виконала перекладач ОСОБА_6 , справжність підпису якої засвідчено державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. 13.01.2015 року та зареєстровано в реєстрі за №1-41) (а.с.121-132) та копією військового квитка ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 , виданого Вінницьким міським військовим комісаріатом Вінницької області 26.10.1980 року, посвідченою тимчасово в.о. нотаріуса м. Москви ОСОБА_20 ОСОБА_21 та зареєстрованою в реєстрі за №6к-6747 (переклад документу з російської мови на українську мову виконала перекладач ОСОБА_6 , справжність підпису якої засвідчено державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. 13.01.2015 року та зареєстровано в реєстрі за №1-50) (а.с.133-137).
Таким чином, вищевикладені обставини, а саме постійна робота ОСОБА_5 на території Російської Федерації з 01.09.1979 року по 26.04.2014 року, в тому числі проходження військової служби на території Російської Федерації в період часу з 22.05.1985 року по 12.04.2012 року та з 20.01.2014 року по 26.04.2014 року, реєстрація місця проживання на території Російської Федерації, виключають можливість проживання померлого ОСОБА_5 в м. Вінниці однією сім`єю з позивачем в період часу з червня 2007 року по квітень 2014 року.
До того, ж наявність у ОСОБА_5 на території України нерухомого майна, зокрема 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , в той час як 1/2 частка цієї ж квартири належить позивачу, не вказує на проживання померлого в м. Вінниці та однією сім`єю із позивачем, оскільки згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Окрім того, суд звертає увагу, що із вищезазначеної копії паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 № НОМЕР_2 також вбачається, що 05.04.2006 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відділі ЗАГС Адміністрації Муніципального утворення ЗАТО м. Сєвероморськ. А, 22.04.2009 року Сєвероморським відділом ЗАГС Мурманської області зареєстровано розірвання шлюбу з ОСОБА_22 , 1980 р.н., про що також свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , видане відділом ЗАГС адміністрації муніципального утворення ЗАТО м. Сєвероморськ 22.04.2009 року, посвідчене тимчасово в.о. нотаріуса м. Москви ОСОБА_20 та зареєстроване в реєстрі за №6к-6747 (переклад документу з російської мови на українську мову виконала перекладач ОСОБА_6 , справжність підпису якої засвідчено державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. 13.01.2015 року та зареєстровано в реєстрі за №1-50) (а.с.139).
Зі змісту ст.3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи в період з 05.04.2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 померлий ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_22 , що виключає у розумінні ст.3 СК України створення сім`ї з позивачем у зазначений період часу, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства, а відтак позивач не має права набувати право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємець четвертої черги за законом, про що й зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Також, суд вважає за можливе відзначити, що під час судового розгляду позивачем заявлялась заява про недопустимість доказів, наданих відповідачем, а саме: копії свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_22 , та копії паспорта ОСОБА_5 , оскільки вважає, що останні одержані з порушенням порядку, встановленого законом, оскільки копія паспорта померлого ОСОБА_5 посвідчена нотаріально після смерті останнього, що є не припустимим, а відтак у позивача існують обґрунтовані сумніви також щодо достовірності копії свідоцтва про розірвання шлюбу.

Проте, викладені обставини у вищезазначеній заяві не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи дійсно наявна копія паспорта громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 № НОМЕР_2 , виданого міжрайонним відділом УФМС Росії по Мурманській області в м. Сєвероморськ 26.06.2003 року (переклад документу з російської мови на українську мову виконала перекладач ОСОБА_6 , справжність підпису якої засвідчено державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальською Л.В. 13.01.2015 року та зареєстровано в реєстрі за №1-42), про те дана копія паспорту не є нотаріально посвідченою (а.с.116-1200, а відтак твердження позивача є помилковими та такими, що не заслуговують на увагу.
Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовна вимога позивача про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягає.

Що ж стосується позовних вимог позивача про визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємців, то суд вважає за можливе зазначити наступне.
Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України).

Згідно п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 13; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Таким чином, оскільки, під час судового розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт проживання позивача з померлим ОСОБА_5 однією сім`єю, і як наслідок остання не являється спадкоємцем за законом четвертої черги після його смерті, а позовні вимоги позивача про визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємців є похідними від позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, в задоволенні яких судом було відмовлено, то й у задоволенні позову позивача в частині визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємцівслід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст.3 СК України, ст.ст.15, 16, 29, 316, 1216, 1218, 1259, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст.10, 60, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права на спадкування за законом в першій черзі спадкоємців відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: