Справа № 604/1171/15-ц
Провадження № 2/604/413/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Підволочиського районного суду в смт. Підволочиськ Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, повноваження якого на ведення справи підтверджуються довіреністю від 28 вересня 2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованою в реєстрі за № 4690, звернувся з даним позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що 15 липня 2013 року відповідач позичив у його довірителя 8000 (вісім тисяч) доларів США, про що власноручно написав розписку. Цією розпискою відповідач зобовязався повернути одержані ним грошові кошти у термін до 01 жовтня 2014 року. Однак, на сьогоднішній день, всупереч вимогам ст.ст. 525,526 ЦК України, не виконав взятого на себе зобовязання та не повернув позивачу коштів, а тому останній вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

З огляду на вказане, зважаючи, що згідно довідки Управління Національного банку України в Тернопільській області від 29.09.2015 року, станом на 01 жовтня 2014 року (на момент виникнення зобов'язання щодо повернення коштів) курс доллара США по відношенню до гривні становив 1295,5218 за 100 доларів США, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 103641 (сто три тисячі шістсот сорок одна) гривня 74 копійки (1295,5218 / 100 х 8000) суми основної заборгованості.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, додатково підлягає до стягнення на користь позивача сума інфляційних донарахувань за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року в розмірі 47053 (сорок сім тисяч п'ятдесят три) гривні 41 копійка та 3% річних за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року в розмірі 3109 (три тисячі сто дев'ять) гривень 25 копійок.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав. При цьому повідомив, що закінчення терміну повернення боргу, його довіритель неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути заборговані кошти, спочатку останній обіцяв повернути борг, однак, останнім часом уникає спілкування, ніяких дій, які б свідчили про його намір сплачувати борг не вчинив і не вчиняє, а тому просить позовні вимоги його довірителя задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2А, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, жодного разу в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, а тому, вислухавши думку представника позивача, який просить справу вирішувати в даному судовому засіданні, враховуючи вимоги ч.4 ст. 169 ЦПК України та ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд приходить до висновку що справу слід вирішувати у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, постановивши заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно розписки власноручно написаної відповідачем ОСОБА_2 15 липня 2013 року він позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 8000 (вісім тисяч) доларів США, які зобовязався повернути до 01 жовтня 2014 року.

У відповідності до положень статей 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно правового висновоку при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року, - письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суди зобов'язані враховувати висновки Верховного Суду України.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановленні договором.

Однак, на момент звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_2 не повернув суми боргу згідно договору, тобто не виконав зобовязання, передбачені умовами договору позики.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В силу положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суму боргу в розмірі 153804 (сто пятдесят три тисячі вісімсот чотири гривні) 40 копійок: з яких 103641 (сто три тисячі шістсот сорок одна) гривня 74 копійки, що еквівалентно станом на 01.10. 2014 року 8000 ( вісім тисяч ) доларів США (1295,5218 / 100 х 8000 = 103641.74 ) сума основної заборгованості, ( розрахунок проведено на підставі довідки Управління НБУ в Тернопільській області від 29.09.2015 року №93-06/13-037/2762, виданої на підставі повідомлення НБУ про офіційний курс гривні до іноземних валют від 30.09.2014 року №19-205/55588 та від 01.10.2014 року №19-205/55980);

47053 (сорок сім тисяч пятдесят три) гривні 41 копійка - витрат від інфляції, з розрахунку: жовтень 2014 року 2487.40 ( 103641.74х102.4 ), листопад - 1969.19 (103641.74х101.9%), грудень - 13109.25 (103641.74х103.0%), січень 2015 року - 3212.89 (103641.74х103.1%), лютий - 5493.01 (103641.74 х105.3%), березень - 11193.31 (103 641.74х 110.8 %,), квітень - 14509.84 ( 103641.74 х114.0%), травень - 2280.19 (103641.74 х102.2%), червень - 414.57 (103641.74х100.4%), вересень - 2383.76 (103641.74х102.3%), (2487.40 + 1969.19 + 3109.25 + 3212.89 + 5493.01 + 11193.31 + 4509.84 + 2280.19 + 414.57 + 2383.76) та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3109 (три тисячі сто дев'ять) гривень 25 копійок.( 103641.74х3%) .

Крім того враховуючи вимого ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові втрати в сумі 1538 (одна тисяча пятсот тридцять вісім) гривень 05 копійок судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047 1049, 1050 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, суму боргу в розмірі 153804 (сто пятдесят три тисячі вісімсот чотири гривні) 40 копійок, з яких: 103641 (сто три тисячі шістсот сорок одна) гривня 74 копійки сума основної заборгованості, що еквівалентно сумі 8000 ( вісім тисяч ) доларів США ; 47053 (сорок сім тисяч пятдесят три) гривні 41 копійка інфляційних донарахувань та 3% річних від простроченої суми в розмірі 3109 (три тисячі сто дев'ять) гривень 25 копійок

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в 1538 (одна тисяча пятсот тридцять вісім) гривень 05 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: