Справа № 702/903/15-ц
Провадження №2/702/323/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м.Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Ротаєнко Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ТОВ «Агровет Атлантик Терра»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Агровет Атлантик Терра" про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Позивач 07.07.2015 року звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Підставою своїх вимог вважає те, що згідно із державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія Ш-ЧР №045784 від 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 2,82 га., яка розташована на території Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області. Цільове призначення земельної ділянки-для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 24 квітня 2014 року між нею та ТОВ «Агровет Атлантик Терра», в особі представника Прудь Д.П. укладено попередній договір (щодо укладення договору оренди землі). Пунктом 1 договору передбачено, що сторони цього попереднього договору домовилися укласти до 31 грудня 2015 року основний договір оренди на конкретних умовах. Пунктом 32 договору зазначено, що Основний договір Сторона 2 (ТОВ «Агровет Атлантик Терра») зобов'язана подати на розгляд Стороні1, тобто їй, не пізніше як за два тижні до укладення Основного договору. Проте, у вересні 2014 року їй стало відомо, що разом з попереднім договором, нею 24.04.2014 року був підписаний основний договір оренди земельної ділянки. В зв'язку з тим, що вона не була знайома з умовами основного договору оренди, вона письмово звернулася до ТОВ «Агровет Атлантик Терра», і в своїх заявах просила вважати попередній договір, щодо укладення договору оренди землі, недійсним та скасувати, як основний так і попередній договори. В подальшому, їй стало відомо, що основний договір оренди землі датований 12 березня 2015 року, він підписаний нею та представником ТОВ «Агровет Атлантик Терра»-Прудь Д.П., і зареєстрований у реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції в Черкаській області. Такими діями, Відповідач фактично ввів її в оману ще 24.04.2014 року, коли при підписанні попереднього договору, одночасно надав для підпису основний договір, на що нею належної уваги не було звернуто, а Відповідачем навмисно був порушений п.32 попереднього договору. З метою отримання примірника основного договору оренди земельної ділянки з невід'ємними додатками до нього, а також з'ясування хто і на якій підставі вчинив реєстрацію договору оренди в реєстраційній службі, вона знову 20.04.2015 року письмово звернулась до Відповідача. Відповідач на її лист відповіді не надав. В реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції в Черкаській області, нею було отримано копію договору оренди землі від 12.03.2015 року. При ознайомленні з даним договором, було з'ясовано, що в ньому не зазначена істотна умова договору, яка передбачена ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», - вимога про передачу в заставу та про внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. 29 травня 2015 року, вона знову письмово звернулась до ТОВ «Агровет Атлантик Терра», щоб отримати примірник договору з додатками та узгодити питання, щодо зазначеної істотної умови договору, проте Відповідач знову проігнорував її лист. При офіційному неодноразовому зверненні до реєстраційної служби, було з'ясовано, що договір оренди землі від 12.03.2015 року зареєстрований в березні 2015 року, точної дати не зазначено, без її участі. Вважає договір оренди землі, укладений між нею та Відповідачем 12 березня 2015 року недійсним. Зазначений договір, нею 12 березня 2015 року не підписувався, а підпис в ньому нею був проставлений внаслідок обманних дій представника, що мали місце 24.04.2014 року. В момент підписання попереднього договору, вона вважала, що підписує виключно один документ, датований 24.04.2014 року. 24 вересня 2014 року нею письмово була викладена позиція, щодо небажання виконувати умови договору. Така позиція нею заявлена ще до укладення основного договору, тобто до 12.03.2015 року. Тому, підписання оскаржуваного договору оренди землі 12 березня 2015 року не відповідало її волевиявленню та суперечило її волі. На даний час умови договору Відповідачем не виконані, оскільки орендна плата за договором вноситься по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня року за який вноситься плата. Вона, не бажає отримувати від Відповідача орендну плату у будь-якій формі. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 року, і який 05 квітня 2015 року набрав чинності, до Закону України «Про оренду землі» внесено зміни, щодо істотних умов договору оренди землі та передачі об'єкта оренди. Відповідно до ч.3 ст.19 Закону-при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Згідно ст.15 Закону строк дії договору оренди є істотною умовою договору оренди землі. Відповідні зміни були внесені до Земельного Кодексу України, зокрема до ст.93, згідно якої строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути меншим як 7 років. Відповідно до п.8 договору оренди землі від 12.03.2015 року, договір укладено на 5 років, що суперечить Закону України «Про оренду землі» та Земельному кодексу України. За змістом ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Отже, невідповідність у договорі оренди землі умови, щодо строку дії договору оренди, зазначеної в ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», як істотної умови, до вимоги ч.3 ст.19 Закону України «Про оренду землі» та п.10 ст.93 ЗК України, щодо мінімального строку оренди в 7 років, є підставою для визнання недійсним такого договору оренди. Просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між нею-ОСОБА_1 та Відповідачем від 12 березня 2015 року; зобов»язати відповідача повернути їй земельну ділянку загальною площею 2,82 га, розташовану на території Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області, що належить їй на праві приватної власності згідно державного акта серії III-ЧР № 045784 від 2002 та стягнути судові витрати.

На адресу суду 11.08.2015 року від відповідача надійшло заперечення, відповідно до якого 12 березня 2015 р. був підписаний договір оренди зелі між ТОВ "Агровет Атлантик Терра" та власником земельної ділянки площею 2,82 га, кадастровий номер НОМЕР_1, ОСОБА_1. Даний договір було зареєстровано в Реєстраційні службі Монастирищенського РУЮ 19.03.2015 р. Відповідач вважає обставини, викладені в позовній заяві такими, що не відповідають дійсності та не мають юридичного підгрунтя, є незаконними з наступних підстав. Стаття 1 Закону України "Про оренду землі" визначає, що оренда землі-це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі-це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України "Про оренду землі"). Стаття 4 Закону України "Про оренду землі" визначає, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Стаття 202 ЦК України визначає правочин, як дію особи спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (ст.207 ЦК України). Під підписанням правочину необхідно розуміти скріплення тексту оригінальною позначкою, притаманною лише даній особі. Відповідно до ст. 5 Конвенції Організації Об'єднаних Націй "Про міжнародні переказні векселі і міжнародні прості векселі" від 9 грудня 1988 р. підпис означає власноручний підпис або його факсиміле, або інше еквівалентне посвідчення автентичності інших засобів. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі. Згідно ст. 5 Закону України "Про оренду землі" (яка діяла на час укладання договору оренди землі) істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, умови збереження стану об'єкта оренди, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Сторони правочину діяли саме таким чином при укладанні договору оренди землі від 12.03.2015 року. При цьому повністю дотримані вимоги щодо письмової форми (ст.208 ЦК України, ст.14 Закону України "Про оренду землі"), змісту та умов договорів оренди землі. Договір оренди землі між Відповідачем та ОСОБА_1 вчинений в належній формі. Згода щодо необхідних для них істотних умов була досягнута, про що свідчить підписання договору оренди сторонами. Крім того слід зазначити, що відповідно до ст.204 ЦК України має місце презумпція правомірності правочину-правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже, посилання в позовній заяві на те, що договір оренди землі від 12.03.2015 року є недійсний нічим не підтверджується, є невмотивованим, не грунтується на чинному законодавстві України. Договір оренди землі укладений ТОВ "Агровет Атлантик Терра'' з власником земельної ділянки, яка розташована на території Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області повністю відповідає вимогам ст.15 Закону України "Про оренду землі", (яка діяла на час укладання договору оренди землі) так як містить всі визначені нею істотні умови, має передбачені чинним законодавством невід'ємні частини: план або схему земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, вчинений в належній формі (ст.208 ЦК України), в якій викладено досягнуту згоду стосовно всіх істотних умов, що підтвердили своїми підписами під текстом договору. Відповідно до положень ст.638 ЦК України даний договір вважається укладеним. Ст.210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Ч.5 ст.6 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст.2 вищезгаданого закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно визначається як офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Більш того, для проведення державної реєстрації договору оренди землі крім іншого, необхідною умовою було надання копії паспорта громадянина України, копії картки платника податків, копії державного акта на право власності на земельну ділянку. Зазначені копії документів були надані Позивачем під час підписання договору оренди землі, такі документи як паспорт громадянина України та картка платника податків отримати від будь-якої іншої особи окрім, як від Позивача не можливо. Відповідно до ч.1,2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.4 ст.31 ЗУ «Про оренду землі», розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Позивач не вказала, які саме пункти договору оренди землі від 12.03.2015 р. порушив Відповідач, та не надано доказів порушення Відповідачем умов договору оренди землі від 12.03.2015 року. Крім того, Позивач 19.05.2015 р. відмовилася від отримання примірника договору оренди землі від 12.03.2015 р. з додатками та копії Витягу з ДРП від 19.03.2015 р., про що був скаладений відповідний акт (додаток 1). За таких обставин зазначають, що відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову, а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засідання позивач позов підтримала повністю, просить його задоволити, дала пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві. Також додатково пояснила, що для вручення договору оренди приїжджав лише один представник відповідача і хотів вручити їй її примірник договору, але вона відмовилась його отримувати, так як вони його надали лише через рік після її звернень. Доказів того, що вона підписала оспорюваний договір у грудні 2014 року надати суду не може. Наявність у відповідача копії документів : її паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копії державного акту, пояснює тим, що вона особисто надала оригінали цих документів відповідачу, прибувши до них в офіс після підписання попереднього договору. Її ніхто не обмежував у читанні текстів договорів, які вона підписувала, але вона їх не читала, так як довірилась представнику відповідача Прудю Д.П., якого знає давно. Які саме умови договору її не влаштовують, пояснити не може, але хоче його розіврати з тої підстави, що представнк відповідача її обманув щодо часу його укладення.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві та додатково пояснив, що на час укладення спірного договору діяв договір з ЗАТ "Райз-Максимко", а тому позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, підтримав надані заперечння та додатково пояснив, що істотні умови договору щодо внесення земельної ділянки в заставу та внесення до статутного фонду передбачено п.19 Договору, підписання позивачем договору в інший час не суперечить законодавству, так як договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди сторін по всіх істотних умовах. Проект договору вони надали позивачу і в неї було достатньо часу та можливості вивчити його та вирішити питання про відмову від його укладення. Строк дії договору 5 років відповідав вимогам законодавства, яке діяло на час укладення договору та його державної реєстрації, а тому підстави визнавати його недійсним відсутні. Вважає, що укладення договору з позивачем під час дії договору оренди з ЗАТ "Райз-Максимко" не суперечить вимогам законодавства, так як був зареєстрований після закінчення строку даного договору.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного:

- підстава для задоволення позову - відсутність істотної умови договору - передача в заставу та внесення земельної ділянки до статутного фонду права оренди не відсутня, так як передбачена в п.19 Договору оренди землі від 12.03.2015 року ( а.с.40-46);

- строк дії договору - не менше 7 років передбачено у Законі України "Про оренду землі" в новій редакції Закону, яка почала діяти з 05.04.2015 року, тому на час укладення та державної реєстрації спірного договору строк договору 5 років відповідав вимогам законодавства, а тому визнавати його недійсним з цієї підстави - також підстав немає;

- реєстрація договору та зазначення дати у ньому за відсутності позивача не суперечить вимогам законодавства, так як договір реєструється або за заявою орендаря або орендодаця;

- підписання договору оренди в інший день, ніж зазначено у договорі, не суперечить вимогам законодавства, так як договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди по іститних умовах договру - ст.638 ЦК України, в даному випадку він був укладеним в момент підписання обома сторонами проекту договору - відповідачем та позивачем;

- відсутність згоди сторони договору на реєстрацію договору після його укладення не може бути підставою для визнання його недійсним, оскільки була присутня згода позивача на момент його укладення і саме на такі умови договору на час підписання;

- відповідно ч.1 ст.355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

2) неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ....;

- згідно ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права , викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом;

- відповідно правової позиції у справі № 6-162ц13 Постанови Верховного Суду України від 19.02.2014 року : "Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору";

- згідно правової позиції у справі № 6-127ц13 Постанови Верховного Суду України від 18.12.2013 року :"вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України;

- тому суд вважає, що підстави для задоволення позову в частині визнання договору оренди землі недійсним відсутні, в зв"язку з чим і відсутні підстави для задоволення позову в частині повернення земельної діялянки позивачу;

- суд вважає, що розбіжності сторін щодо дати укладення договору, а також строку дії договору можливо усунути шляхом укладення додаткової угоди, якщо сторони дійдуть згоди щодо точної дати його укладення та нового строку дії договору;

- суд вважає, що укладення договору оренди земельної ділянки під час дії договору оренди земельної ділянки позивача із ЗАТ "Райз-Максимко" не суперечить вимогам діючого законодавства, так як був зареєстрований після закінчення його дії - 19.03.2015 року, а доказів бажання даного товариства та позивача продовжити дію договору, укладеного 09.07.2009 року та зареєстрованого 16.03.2010 року, суду не надано;

- доводи позивача про наявність підстав для задоволення позову є безпідставними, спростовуються вищенаведеними положеннями законодавства та обставинами справи;

- суд вважає за необхідне на підставі ст.88 ЦПК України достягнути на корись держави судовий збір недооплачений при подачі позовоної заяви з позивача, так як ним подано дві позовні вимоги і лише щодо однієї сплачено судовий збір.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 14, 31, 57, 58-61, 88, 158-159, 213-215, 355, 360-7 ЦПК України, ст.93 ЗК України, Законом України «Про оренду землі» № 161 -ХІV від 06.10.1998 року із змінами і доповненнями ( в ред.чинній на час виникнення спірних правовідносин), суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Агровет Атлантик Терра" про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів через Монастирищенський районний суд до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя Д.С.Ротаєнко