Справа № 462/1251/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Петришин Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 200000 грн. моральної шкоди та 10000 грн. витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 1999 року працювала у сфері торгівлі, а з 2003 року орендувала приміщення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа» на ринку «Південний», який належить відповідачу. 01 листопада 2010 року між ТОВ «АЙПІЄ-Л» та нею був укладений договір оренди зазначено приміщення на термін з 01 листопада 2010 року по 31 жовтня 2011 року. Проте, 06 жовтня 2011 року відповідач незаконно зірвав замки з її магазину та виніс весь товар. Відповідач такими діями завдав їй - інваліду 2 групи моральної шкоди, оскільки вона втратила роботу та можливість заробляти гроші, в результаті чого її стан здоров'я різко погіршився. Крім того, рішенням господарського суду було визнано недійсним наказ ТОВ «АЙПІЄ-Л» від 06 жовтня 2011 року № 76 «Про звільнення нежитлового приміщення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа», який і був підставою для незаконного вивільнення приміщення її магазину. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та її представники позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, пояснивши, що відповідач не наносив ніякої шкоди позивачу, а даний спір взагалі не підвідомчий місцевому загальному суду, оскільки спірні правовідносини виникли між ТОВ «АЙПІЄ-Л» та фізичної особою підприємцем ОСОБА_1, крім того, позивачу неодноразово пропонувалося на вибір рівнозначні торгові площі в інших торгових центрах, які належать відповідачу, проте позивач ніяким чином на це зреагувала, просить у позові відмовити.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 пояснили, що знають позивача багато років, 06 жовтня 2011 року вона подзвонила їм та повідомила, що в неї незаконно забрали магазин на ринку «Південний», позивач була в шоковому стані, постійно плакала.

Заслухавши пояснення позивача, її представників, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали господарських справ №№ 914/2959/14 та 914/4593/13, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановленою частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що 01 листопада 2010 року між ТОВ «АЙПІЄ-Л» та фізичної особою підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір оренди нежитлового приміщення /а.с.6/. згідно з умовами зазначеного договору відповідач передав, а фізична особа підприємець ОСОБА_1 прийняла у строкове платне користування приміщення за адресою; АДРЕСА_1 ТЦ «Європа», загальної площею 11,5 кв.м. Відповідно до п. 7.1. зазначеного договору відповідач надав фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 об'єкт оренди на термін з 01 листопада 2010 року по 31 жовтня 2011 року.

Відповідач листом за № 2211 від 16 вересня 2011 року повідомив фізичну особу підприємця ОСОБА_1, що він на підставі п. 7.1. договору від 01 листопада 2010 р. повідомляє її про закінчення 31 жовтня 2011 року дії договору оренди нежитлового приміщення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа» та заявляє про своє небажання продовжувати його дію на тих самих умовах. Відтак, відповідач у листі запрошував позивачку прибути в адміністрацію товариства для підписання договору оренди нежитлового приміщення на нових умовах /а.с.9/. Після цього, листом від 23 вересня 2011 р. за № 1782 відповідач повідомив фізичну особу підприємця ОСОБА_1, що в зв'язку з необхідністю проведення реконструкції, керуючись п. 8.2.5. Договору оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2010 року, він достроково припиняє дію договору та просить позивачку з 2 жовтня 2011 р. звільнити згадане приміщення від належного їй майна та товару /а.с.10/.

06 жовтня 2011 року т.в.о генерального директора ТОВ «АЙПІЄ-Л» був виданий наказ № 76 «Про звільнення нежитлового приміщення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа»» /а.с.7/. Як убачається зі зазначеного наказу відповідачем була створена комісія для звільнення нежитлового приміщення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа», який було доручено у строк до 07 жовтня 2011 року описати майно, яке знаходиться у вказаному приміщенні зі складанням відповідного акту та передати описане майно на відповідальне зберігання на склад відповідача.

06 жовтня 2011 року вищевказана комісія відкрила магазин НОМЕР_1 в ТЦ «Європа», що знаходився на ринку «Південний», описала майно, яке там знаходилося та передала на відповідальне зберігання на склад, що підтверджується атом від 06 жовтня 2011 року /а.с.8/.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29 вересня 2014 року у справі № 914/2959/14 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ТОВ «АЙПІЄ-Л» про визнання неправомірним дострокового розірвання договору оренди, вчинення дій по захопленню приміщення і відновлення порушеного права позов був частково задоволений. Зазначеним рішенням було визнано недійсним наказ ТОВ «АЙПІЄ-Л» від 06 жовтня 2011 року № 76 «Про звільнення нежитлового приміщення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа».

Зазначеним рішенням було встановлено, що вищевказаний наказ від 06 жовтня 2011 року № 76 є безпідставним та незаконним, оскільки договір оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2010 року станом на 06 жовтня 2011 року у встановленому законом порядку розірваним, припиненим, чи визнаним недійсним не був. Відтак, фізична особа підприємець ОСОБА_1 користувалась приміщенням НОМЕР_1 на підставі цього договору, який на дату прийняття наказу № 76 зберігав свою дію.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14 липня 2014 року у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ТОВ «АЙПІЄ-Л» про відшкодування збитків та моральної шкоди рішення Господарського суду Львівської області від 09 квітня 2014 року у справі № 914/4593/13, яким у задоволенні позову було відмовлено, було залишено без змін.

Зі змісту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14 липня 2014 року вбачається, що судова колегія погодилася з доводами фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про те, що діями відповідача були створені такі обставини, які могли нанести певних моральних страждань особисто ОСОБА_1

Вищевказані рішення та постанова господарських судів першої та апеляційної інстанцій носять преюдиціальний характер при вирішенні даної справи в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Беручи до уваги, що постановою Львівського апеляційного господарського суду була встановлена обставина, що ОСОБА_1 були нанесені певні моральні страждання, суд приходить до висновку, що відповідачем в результаті винесення незаконного наказу від 06 жовтня 2011 року № 76, який слугував підставою для звільнення приміщення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа» комісією від речей до закінчення терміну дії договору оренди, була нанесена моральна шкода особисто ОСОБА_1, яка має бути відшкодована відповідно до ст. 1167 ЦК України.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження позивача, що в результаті дій відповідача вона втратила можливість працювати та заробляти гроші з огляду на таке.

Як убачається з листів ТОВ «АЙПІЄ-Л» від 04 жовтня 2011 року № 2602 та від 12 жовтня 2011 року № 2382 позивачу неодноразово пропонувалося на вибір різнозначні торгові площі в інших торгових центрах, які належать відповідачі /а.с.87,88/. Проте, позивач ніяким чином на ці листи не відреагувала.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача запропонував позивачу отримати торгову площу в інших торгових центрах, на що позивач категорично відмовилася.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач вживав усіх заходів, щоб особисто позивач була і надалі забезпечена роботою та мала змогу займатися підприємницькою діяльністю.

Також, суд не бере до уваги твердження позивача, що їй була нанесена моральна шкода в результаті пошкодження (знецінення) майна, яке було описано комісією та передано на зберігання на склад, оскільки рішенням Господарського суду Львівської області від 09 квітня 2014 року у справі № 914/4593/13 було встановлено, що ніяких майнових збитків фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 діями відповідача не було нанесено.

Суд критично ставиться до твердження позивача, що в результаті дій відповідача у неї значно погіршився стан здоров'я, оскільки з медичних документів, які були надані позивачем суду /а.с.56-66/, ніяким чином не вбачається причинно-наслідковий зв'язок між станом здоров'я позивача та діями відповідача, які мали місце 06 жовтня 2011 року.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у пункті 9 судам було роз'яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також, беручи до уваги, обсяг страждань позивача, які полягали у тому, що 06 жовтня 2011 року вона перебувала у стресовому стані, що підтверджується поясненнями свідків, який був викликаний звільнення привішення НОМЕР_1 в ТЦ «Європа», яке відбувалося на підставі наказу, який був визнаний у судовому порядку незаконним, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, яка була несена позивачу, становить 5000 грн.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму в розмірі 5000 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., то у задоволенні такої вимоги слід відмовити, оскільки позивачем не надано жодного допустимого та належного доказу, що нею такі витрати були понесені.

Крім того, з відповідача в дохід держави слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,88,159,209,212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» на користь ОСОБА_1 5000 (п'ять тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» в дохід держави 243 гривні 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.