Провадження №2-3734/15
у справі №760/6925/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Кучерині Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, гаражно-будівельний кооператив «Спутник», про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -
03.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому, просить визнати за ним право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 поверх 1 ряд 1 площею 18,00 м кв., який знаходиться у складі Гаражно-будівельного кооперативу «Супутник» за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
В обґрунтування вимог посилається на те, що за життя його батько ОСОБА_3 був членом ГБК «Супутник» згідно рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів ГБК, протокол №1 від 18.02.1964 р., затверджений рішенням ВК районної ради від 13.04.1964 р. № 500. Згідно довідки №1 від 24.03.2015 р. з ГБК «Супутник», ОСОБА_3 був власником гаражного боксу НОМЕР_1 поверх 1, ряд 1, площею 18,00 м. кв. по АДРЕСА_1 в м. Києві. Право власності на гаражний бокс набуте 15.01.1964 року після повної сплати пайового внеску в розмірі 734 крб. Оскільки право власності на гаражний бокс набуте ОСОБА_3 у період перебування у шлюбі з ОСОБА_4, то гаражний бокс на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 перебував у спільній сумісній власності. Після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом спадщину прийняли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а належну їй часту у спільній сумісній власності на гаражний бокс успадкував позивач.
Для оформлення права власності на гаражний бокс позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак 18.03.2015 державним нотаріусоРусіною Н.О._6 винесено постанову, якою відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс, оскільки нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.
Посилаючись на зазначені вище обставини ОСОБА_1 просить задовольнити його позовні вимоги.
В судове засідання позивач не з'явився. 23.06.2015 до канцелярії суду надійшла заява представника позивача, у якій останній просить розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Третя особа реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направила. Про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином.
Третя особа - гаражно-будівельний кооператив «Супутник» в судове засідання свого представника не направив. Про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином. В своїй заяві від 25.05.2015 ГБК "Супутник" просить розглядати справу у відсутності свого представника. Проти задоволення позову не заперечує.
З урахування положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та третіх осіб в заочному порядку на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що вбачається із свідоцтва про смерть серія І-БК НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничної державної адміністрації 31.10.1994.
За життя ОСОБА_3 був членом ГБК «Супутник» згідно рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів ГБК занесеного до протоколу №1 від 18.02.1964 р., затвердженого рішенням виконавчого комітету районної ради від 13.04.1964 р. №500.
Відповідно до п. 1.2. статуту ГБК «Супутник» від 2000 року, зареєстрованого 26.01.2001 р. за № 7918, ГБК створений рішенням виконкому Залізничної районної ради народних депутатів №500 від 13.04.1964 р., зареєстрований виконкомом Київської міськради 22.08.1991 р. № 008-05/046.
17.03.1964 рішенням виконавчого комітету міської Ради депутатів трудящих №325 було здійснено відведення кооперативу «Супутник» для автомашин індивідуального користування земельну ділянку в Залізничному районі по АДРЕСА_1, площею 2,00 га для будівництва гаражів.
Згідно довідки від 24.03.2015 №1 виданої ГБК «Супутник», ОСОБА_3 був власником гаражного боксу НОМЕР_1 поверх 1, ряд 1, площею 18,00 м кв. по АДРЕСА_1 в м. Києві.
Відповідно до технічного паспорта від 26.03.2015 р. на гаражний бокс НОМЕР_1 у ГБК «Супутник», загальна площа даного гаражного боксу складає 18,00 м. кв.
З характеристики гаража (додаток 5.2.), наявної у вказаному технічному паспорті, вбачається, що гаражний бокс НОМЕР_1 складається з трьох об'єктів: гараж 1964 року побудови, погріб 1964 року побудови, оглядова яма 1964 року побудови.
Згідно довідки від 24.03.2015 №1 виданої ГБК «Супутник» слідує, що пайовий внесок в сумі 734,00 карбованців за гаражний бокс НОМЕР_1 поверх 1 ряд 1 повністю сплачено 15.01.1964.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», яким було врегульовано правовідносини власності на час смерті спадкодавця, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Таким чином судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 на праві власності належав гаражний бокс НОМЕР_1 поверх 1, ряд 1, площею 18,00 м кв. по АДРЕСА_1 в м. Києві.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 04.08.1947 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що вбачається із свідоцтва про шлюб НОМЕР_6.
Позивач є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія І-ЩЗ НОМЕР_3, виданого 31.01.1958 відділенням Консульського відділу Посольства СРСР в НДР.
Відповідно до роз'яснень викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 28.06.1991 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що внесені подружжям в період шлюбу пайові внески, а після повного внесення паю - наданий в користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя.
Таким чином, враховуючи, що право власності на гаражний бокс набуте ОСОБА_3 у період шлюбу, спірний гаражний бокс на час відкриття спадщини належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Відповідно після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві спільної сумісної власності на гаражний бокс НОМЕР_1 поверх 1, ряд 1, площею 18,00 м кв. по АДРЕСА_1 в м. Києві.
Правовідносини спадкування на час смерті ОСОБА_3 було врегульовано Цивільним кодексом Української РСР. Зазначеним нормативно-правовим актом передбачалось спадкування за законом та за заповітом.
Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
З матеріалів спадкової справи відкритої 1-ою Київською державною нотаріальною конторою 18.07.1995 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 вбачається, що останній за життя склав заповіт на користь ОСОБА_1 Разом з цим спірний гаражний бокс зазначеним заповітом не охоплено.
Згідно ч. 1 ст. 537 ЦК Української РСР, частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
За змістом ч. 1 ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Після смерті ОСОБА_3 у нього залишилося три спадкоємці за законом першої черги, а саме, дружина ОСОБА_4, старший син ОСОБА_7 та молодший син ОСОБА_1.
Відповідно до матеріалів спадкової справи відкритої 1-ою Київською державною нотаріальною конторою 18.07.1995 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 слідує, що спадщину в порядку спадкування за законом на частку у праві спільної сумісної власності на гаражний бокс після смерті спадкодавця прийняли позивач ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_4, яка постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується відповідними довідками.
Встановлено, що мати позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається із свідоцтва про смерть серія 1-БК НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві 28.05.2014.
За життя ОСОБА_4 складено заповіт, згідно якого все належне їй на день смерті майно вона заповідала позивачу ОСОБА_1
Разом з цим, враховуючи що належні їй майнові права на спірний гаражний бокс, а саме, власна частка у праві спільної сумісної власності та частка успадкована після смерті чоловіка ОСОБА_3, - не були належним чином оформлені, вказаним заповітом вони не охоплюються.
На час смерті ОСОБА_4 відносини спадкування було врегульовано правилами книги шостої чинного Цивільного кодексу України (ЦК).
Зокрема, у ст.ст. 1216, 1217 ЦК визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом здійснюється почергово.
За змістом ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За правилами ст. 1245 ЦК, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.
Таким чином, з урахуванням наведених вище норм спрадкування майнових прав на спірний гаражний бокс належних на час смерті померлій ОСОБА_4 має здійснюватись за законом.
В ст. 1261, 1267 ЦК визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Встановлено, що право на спадкування за законом у першу чергу після смерті ОСОБА_4 одержали її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_7
Разом з цим спадкоємець ОСОБА_7 помер до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № НОМЕР_5, виданого 07.05.1999 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві.
У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК, право спадкувати ту частку спадщини, яка належала б за законом померлому ОСОБА_7, якби він був живими на час відкриття спадщини, за правом представлення одержав його син ОСОБА_8.
Згідно ч.ч. 1 та 3 ст. 1268 ЦК, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
З матеріалів спрадкової справи №1146, заведеної 9-ою Київською державною нотаріальною конторою, встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв ОСОБА_1.
Для оформлення права власності на гаражний бокс позивач звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак 18.03.2015 державним нотаріусоРусіною Н.О._6 винесено постанову, якою відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гаражний бокс, оскільки нього відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 386 ЦК, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
За змістом ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірний гаражний бокс в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді, оскільки наданими суду доказами підтверджено право позивача на спадкування за законом зазначеного майна та його належність на час смерті спадкодавців.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 328, 386, 392, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на гаражний бокс НОМЕР_1 поверх 1 ряд 1 площею 18,00 м кв., який знаходиться у складі Гаражно-будівельного кооперативу «Супутник» за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та його матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя