Справа № 185/5766/15-ц
Провадження № 2/185/3192/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

за участю секретаря Заверуха О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів банківських послуг, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» в якому просила суд: визнати дії відповідача щодо неповернення їй грошових коштів з її вкладного банківського рахунку № 1784 незаконними; стягнути з відповідача на її користь неповернуті банком грошові кошти з вкладного банківського рахунку № 1784 у сумі 34 782, 00 грн. та відсотки по вкладу нараховані від дня наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладникові.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 16.07.2013 року між нею та відповідачем в особі керівника відділення № 43 розташованого у м. Феодосія АР Крим, був укладений договір строкового банківського вкладу «Копілка», згідно якого на її імя банком був відкритий накопичувальний картковий рахунок № 1784 на який, нею були зараховані частками грошові суми у загальній сумі 34 782,00 грн. Договір був укладений строком на один рік, тобто до 16.07.2014 року зі сплатою відсотків по вкладу у розмірі 16 % річних. Після закінчення строку дії вкладу вона звернулася до відповідача з проханням повернути вклад, але банк відмовився повернути вклад, посилаючись на анексію АР Крим. Вважає, дії відповідача не правомірними оскільки договір вона укладала не з відділенням банку а безпосередньо з відповідачем, від якого діяло його відділення. Вона громадянка України, зареєстрована і постійно проживає у м. Павлограді, пенсіонерка за віком, крім даного рахунку нею у відповідача відкритий пенсійний рахунок. Вона неодноразово зверталася до банку з проханням повернути її вклад можливо не одразу всією сумою, а хоча б частками перераховуючи на її пенсійний рахунок, однак відповідач не повертає вклад ні частками ні повністю. Крім того, відповідач не повертає також і відсотки нараховані за вкладом. Станом на 01.05.2015 року неповернуті відповідачем відсотки по вкладу складають 9845, 91 грн. У звязку з відмовою відповідача повернути вклад та сплатити відсотки вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила та просила визнати дії відповідача щодо неповернення їй грошових коштів незаконними та стягнути з відповідача на її користь неповернуті банком грошові кошти у сумі 34 782, 00 грн. та відсотки по вкладу в сумі 9845,91 грн. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі посилаючись на доводи викладені в запереченнях на позов відповідно до змісту яких він зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем по справі, оскільки відділення банку, в якому було укладено договір знаходиться на окупованій території у м. Феодосія АР Крим, тому позивачу необхідно звернутися до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту владників» Російської Федерації за для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства у відповідності до вимог ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Вважає, що позивачем не доведено відсутність її вимоги до державних та недержавних установ Російської Федерації за аналогічними підставами та те, що її позовні вимоги не входять до складу загальної суми визначеної заочним рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Республіки Крим від 16.09.2014 року.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 16 липня 2013 року між позивачем та відповідачем в особі керівника відділення № 43 розташованого за адресою : м. Феодосія, АР Крим, вул. К. Лібкнехта, 2/25 був укладений договір банківського строкового вкладу «Копілка», відповідно до якого на імя ОСОБА_1 був відкритий накопичувальний картковий рахунок для зарахування грошових коштів № 1784 строком на один рік, тобто до 16.07.2014 року зі сплатою відсотків по вкладу у розмірі 16% річних. Даний факт не заперечувався та не був спростований відповідачем у судовому засіданні.

На вказаний рахунок позивачем було перераховано 16.07.2013 року 24 382 грн.; 25.07.2013 року 50 грн.; 09.08.2013 року 10 000 грн. ; 25.08.2013 року 50 грн. ; 25.09.2015 року 50 грн. 25.10.2013 року 50 грн.; 25.11.2013 року 50 грн.; 25.12.2013 року 50 грн.; 25.01.2014 року 50 грн.; 25.02.2014 року 50 грн. (а.с. 4 -8).

Після закінчення дії договору позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути суму вкладу, однак їй було повідомлено, що у звязку з анексією АР Крим, вклад не може бути повернутий. Позивач неодноразово зверталась до відповідача за розясненням та пропозицією щодо повернення вкладу. (а.с. 14-20), однак до теперішнього часу не сума вкладу ні відсотки по вкладу не повернуті.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вимогами ст. 598, 599 ЦК України передбачено підстави припинення зобов'язання.

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Водночас Законом України "Про банки і банківську діяльність" поняття вкладу (депозиту) визначається як кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на певний строк зберігання.

Загальний порядок сплати процентів вкладникам регулюється главою 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року N 516, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за N 1256/8577.

Враховуючи що відповідач за умовами укладеного сторонами договору взяв на себе зобов'язання повернути суму вкладу та сплачувати вкладнику суму нарахованих процентів, але припинив виконувати свої зобов'язання, суд вважає що позовні вимоги щодо стягнення суми вкладу та відсотків за вкладом підлягають задоволенню.

Суд вважає не обґрунтованими доводи відповідача про те, що відділення банку, в якому було укладено договір знаходиться на окупованій території у м. Феодосія, тому позивачу необхідно було звертатися до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту владників» у відповідності до вимог ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Як вбачається із матеріалів справи позивач є громадянкою України, є зареєстрованою та фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21), вона не має і не мала зареєстрованого місця проживання на тимчасово окупованій території, що унеможливлює її звернення до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту владників» в порядку Федерального закону «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя».

Відповідно до п. 3 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим (порядок, встановлення, зміни та обмеження прав, свобод та обов'язків громадян) тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України.

Невиконання ПАТ КБ "Приватбанк" своїх договірних зобов'язань по своєчасному і належному поверненню банківського вкладу є порушенням умов договору банківського вкладу і наведених норм Цивільного кодексу України.

Відповідачем не доведено суду, що його дії щодо неповернення зазначених сум позивачу відповідають вимогам укладеного договору або закону.

Виходячи з даних виписки по рахунку № 1784 за період з 16.07.2013 року по 13.10.2014 року (а.с. 6) сума коштів становить 34 782 грн.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума з вкладного банківського рахунку в розмірі 34 782 грн. та відсотки за вкладом з розрахунку 16 % річних станом на 01.05.2015 року відповідно до даних виписки з рахунку: з 16.07.2013 р 25.07.2013 р. 24382 грн. х 16 : 365 х 9 = 96,19 грн.; з 25.07.2013 р. 09.08.2013 р. 24432 грн. х 16 : 365 х 15 = 160,65 грн.; з 09.08.2013 р. 25.08.2013 р. 34432 грн. х 16 : 365 х 16 = 241,50 грн.; з 25.08.2013 р. 25.09.2013 р. 34482 грн. х 16 : 365 х 31 = 468,58 грн.; з 25.09.2013 р. 25.10.2013 р. 34532 грн. х 16 : 365 х 30 = 454,20 грн.; з 25.10.2013 р. 25.11.2013 р. 34 582 грн. х 16 : 365 х 31 = 469,93 грн.; з 25.11.2013 р. 25.12.2013 р. 34 632 грн. х 16 : 365 х 30 = 455,43 грн.; з 25.12.2013 р. 25.01.2014 р. 34682 грн. х 16 : 365 х 31 = 471,30 грн.; з 25.01.2014 р. 25.02.2014 р. 34 732 грн. х 16 : 365 х 31 = 471,97 грн.; з 25.02.2014 р. 31.12.2014 р. 34782 грн. х 16 : 365 х 310 = 4726,54 грн.; з 01.01.2015 р. 01.05.2015 р. 34 782 грн. х 16 : 365 х 120 = 1829,82 грн., а загалом 96,19 грн. + 160,65 грн. + 241,50 грн. + 468,58 грн. + 454,20 грн. + 469,93 грн. + 455,43 грн. + 471,30 грн. + 471,97 грн. + 4726,54 грн. + 1829,82 грн. = 9845,91 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо визнати дій відповідача щодо неповернення їй грошових коштів з її вкладного банківського рахунку незаконними, не підлягають задоволенню, у звязку з тим, що даний спосіб захисту цивільних прав та інтересів не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо, позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів банківських послуг задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти з вкладного банківського рахунку № 1784 у сумі 34 782 (тридцять чотири тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 00 копійок та відсотки по вкладу в сумі 9845 (девять тисяч вісімсот сорок пять) грн. 60 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судові витрати в сумі 446 (чотириста сорок шість) гривень 17 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_3