Справа № 415/4761/14-ц
Провадження № 2/415/171/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Добуграй В.К., Мішиній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Відділу держаної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 про витребування мана з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Відділу держаної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 про витребування мана з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08.11.2013 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 3302-14 СПГ, держаний номер реєстрації ВВ 1952 АК, та право власності на ? частини вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 33021-1212 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 3283 АВ. Відділом державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області було винесено попередження на імя ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо повернення ОСОБА_2 транспортного засобу марки ГАЗ 3302-14 СПГ, держаний номер реєстрації ВВ 1952 АК, який знаходиться у представника ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю ОСОБА_3 на відповідальному зберіганні. У звязку з закінченням виконавчих проваджень, на підставі постанови про звільнення майна боржника з під арешту від 13.05.2013 року та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 40736033 від 23.05.2013 року звільнено з під арешту рухоме майно транспортний засіб - марки ГАЗ 3302-14 СПГ, держаний номер реєстрації ВВ 1952 АК. За таких обставин, поточне та подальше знаходження у ПАТ КБ «ПриватБанк» і утримання транспортного засобу марки ГАЗ 3302-14 СПГ, держаний номер реєстрації ВВ 1952 АК не ґрунтується на вимогах закону, тобто без відповідної правової підстави. Позивач 04.06.2014 року звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про повернення рухомого майна, вантажного транспортного засобу марки ГАЗ 3302-14 СПГ, держаний номер реєстрації ВВ 1952 АК. Станом на сьогоднішній день, на вищевказану заяву відповідачем так і не було надано відповіді.

На підставі викладеного, просила суд витребувати в натурі від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 рухомого майна, а саме: вантажний транспортний засіб марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 1952 АК.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, згідно з діючим законодавством.

Представник відповідача - Відділу держаної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутністю до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Спір між позивачем та відповідачами виник з приводу того, що позивач ОСОБА_1 вважає відповідачів ОСОБА_7 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Відділ державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 такими, що незаконно володіють її рухомим майном, а саме: вантажний транспортний засіб марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 1952 АК.

Відповідно до ст. 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом.

Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач ОСОБА_8 скористалась своїм правом та звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Відділу держаної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 про витребування мана з чужого незаконного володіння, у якому просить суд витребувати в натурі від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 рухомого майна, а саме: вантажний транспортний засіб марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 1952 АК.

Водночас, позивач ОСОБА_1 вважає себе власником спірного майна та вважає, що спірне майно незаконно перебуває відповідачів.

Витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки.

Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати її право власності або інше субєктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з її володіння та наявність майна у незаконному володінні відповідачів, відсутність у відповідачів правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Якщо під час судового розгляду за позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння спірне майно було передано відповідачем іншій особі в тимчасове користування, суд відповідно до статті 33 ЦПК за клопотанням позивача залучає цю особу як співвідповідача. У разі якщо під час судового розгляду за позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння спірне майно було відчужено відповідачем іншій особі та передано їй у володіння, суд відповідно до статті 33 ЦПК за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем або залучає до участі у справі цю особу як співвідповідача. При цьому відчужувач залучається до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (статті 35, 36 ЦПК)..

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 08.11.2013 року за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 1952 АК, та право власності на ? частину вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 33021-1212 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 3283 АВ (а.с.3).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу, реєстраційний номер № НОМЕР_1, є ОСОБА_2 (а.с.52)

На підставі викладеного, суд доходить висновку про те, що позивач ОСОБА_1 є власником лише на ? частину вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 1952 АК, а не всього транспортного засобу.

Водночас власником на ? частину вантажного транспортного засобу, марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 1952 АК є її чоловік ОСОБА_2, який позивачем зазначений у позовній заяві як відповідач, але з прохальної частини позову вбачається, що позивач не просить витребувати у нього зазначений спірний автомобіль, адже вимога про витребування спірного автомобіля заявлена до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Порушення субєктивного цивільного права можна визначити як протиправну дію (бездіяльність) особи, яка має наслідком ліквідацію належного іншій особі субєктивного цивільного права або обмеження свободи його реалізації як повністю, так і частково.

Речово-правові засоби захисту спрямовані або на відновлення володіння, користування і розпорядження майном з боку вказаних осіб, або на усунення перешкод чи сумнівів у здійсненні відповідних правомочностей, або на визнання самого права.

До речово-правових позовів слід віднести віндікаційний, негаторний, петіторний позови.

Віндикаційні позови це позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідна позадоговірна вимога власника, що не володіє річчю, звернена до володіючого невласника, до фактичного володільця майна про повернення останнього в натурі. Такого роду позови можуть предявлятися й іншими субєктами речових і зобовязальних прав.

Існують загальні умови, дотримання всієї сукупності яких необхідне для предявлення віндікаційних позовів:

а) власник (або інший субєкт, що має право на майно) позбавлений фактичного панування над майном, яке вибуло з його володіння;

б) віндикувати можна лише індивідуально-визначене майно;

в) майно, якого позбавлена особа, збереглося в натурі й знаходиться у фактичному володінні іншої особи;

г) витребувати це майно можна лише у випадку, якщо така інша особа володіє ним незаконно.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Спірний автомобіль, а саме: вантажний транспортний засіб марки ГАЗ 3302-14 СПГ, номер державної реєстрації ВВ 1952 АК, є неподільною річчю, а отже, суд доходить висновку про неможливість звернення до суду з даним віндикаційним позовом щодо витребування спірного автомобіля позивачем ОСОБА_1, оскільки їй належить право власності лише на ? частину спірного автомобіля. Отже, позивачу ОСОБА_1 цілком не належить тріада права власності, а саме: право володіння, право користування та право розпорядження спірним автомобілем.

Звернення до суду з віндикаційним позовм у даному випадку можливо за умови звернення до суду одночасно позивачем ОСОБА_1 та другим власником ОСОБА_2, який є відповідачем у даній цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 321, 328, 386, 387 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 7, 8 Загальної декларації прав людини, ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.п. 19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Відділу держаної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 про витребування мана з чужого незаконного володіння, ві дмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА