УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року в справі за позовомОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4, у якому вказував, що у 1992 році він одружився з ОСОБА_8 За час шлюбу спільних дітей у них не було. У 2005 році у позивача народився син від іншої жінки. Дізнавшись про це, ОСОБА_8 почала на нього психологічно тиснути, влаштовувати скандали, істерики, погрожуючі суїцидом, і тому в грудні 2005 року вони уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1, якою позивач володів на підставі договору міни від 03 грудня 1998 року.

Позивач вказував, що договір дарування не відповідав його справжній волі та був підписаний під психологічним тиском та шантажем. Підписуючи вказаний договір, позивач вважав що він є фактично угодою про добровільний розподіл майна, при цьому, між сторонами було досягнуто домовленість, що вказана квартира без його відома не може бути відчужена, а у разі відчуження, ОСОБА_8 буде зобов'язана сплатити 50 % від суми, яку отримає за її продаж.

У 2007 році шлюб між позивачем та ОСОБА_8 було розірвано. У 2012 році ОСОБА_7 дізнався, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави його було визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та знято з реєстраційного обліку. Дане заочне рішення було переглянуто, та в подальшому скасовано.

Також зазначав, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року його позовні вимоги до ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним було задоволено. Вказаним рішенням договір дарування від 20 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, визнано недійсним.

У зв'язку з зазначеними обставинами, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на дану квартиру, зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_7 квартиру, стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 вартість квартири за договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 02 серпня 2012 року, накласти арешт на дану квартиру.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року в задоволені позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності на квартиру та зобов'язання повернути квартиру.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна від добросовісного набувача задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 лютого 2015 року скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2014 року по даній справі та знято арешт з квартири АДРЕСА_1

У касаційному порядку рішення судів не переглядалися.

10 квітня 2015 року представником заявників ОСОБА_6 подана заява про перегляд рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року в зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, що рішення апеляційного суду від 24 листопада 2014 року аргументовано тим, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року по справі № 554/9799/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним, позов було задоволено в повному обсязі. Договір дарування від 20 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1, було визнано недійсним як такий, що укладений проти справжньої волі дарувальника внаслідок застосування психічного тиску з боку обдарованої та укладений внаслідок помилки.

Оскільки рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року було скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2013 року, яке було підставою для ухвалення рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року, заявник вважає, що дані обставини є підставою для перегляду рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, та воно підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті спору про відмову у задоволенні позову ОСОБА_7

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року заяву задоволено.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року скасовано.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року і залишити в силі рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Постановляючи оскаржувану в касаційному порядку ухвалу, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновків про обґрунтованість доводів представника заявників ОСОБА_6 про необхідність перегляду рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 листопада 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, а також наявність підстав для залишення без змін заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 серпня 2014 року, ухваленого у даній справі.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська