Справа №642/4664/15-ц
Провадження№2/642/1196/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21.08.2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючий - суддя Сватіков А.В.,

при секретарі - Конєвій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім'єю, встановлення факту, що майно набуте за час спільного проживання належить на праві спільної сумісної власності, та поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім'єю, встановлення факту, що майно набуте за час спільного проживання належить на праві спільної сумісної власності, поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності. В обгрунтування позову ОСОБА_1 значила, що з серпня 2008 року сторони знаходилися у фактичних шлюбних відносинах та проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. З того часу ОСОБА_1 та ОСОБА_2Ю почали вести спільне господарство, піклуватися один про одного, намагатися поліпшувати умови свого проживання та побуту, мали спільний бюджет.

Сторони проживали разом як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу більше 4 років, здійснювали спільні витрати, придбали предмети особистого вжитку.

28.07.2015 року ОСОБА_1 через канцелярію суду надала уточнену позовну заяву в якій просить встановити факт, що майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час спільного проживання з серпня 2008 року по 06.06.2013 року належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2; золота цепочка вагою 20 грам; золота цепочка вагою 50 грам; золотий хрестик вагою 10 грам; золотий хрестик вагою 20 грам; ноутбук Apple MacBook; ноутбук Asus PU500CA; золоті сережки із дорогоцінним камінням брильянтом вагою 10 грам; поділити майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, визнавши: за ОСОБА_1 право приватної власності на: автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, вартістю 150 000 гр.; ноутбук Asus PU500CA, вартістю 12 000 гр. ; за ОСОБА_2 право приватної власності на: золоту цепочку вагою 20 грам, вартістю 24 000 гр.; золоту цепочку вагою 50 грам, вартістю 60 000 гр.; золотий хрестик вагою 20 грам, вартістю 24 000 гр.; ноутбук Apple MacBook, вартістю 12 000 гр.; золотий хрестик вагою 10 грам, вартістю 12 000 гр.; золоті сережки із дорогоцінним камінням брильянтом вагою 10 грам, вартістю 30 000 гр.

ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, однак через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності її представника ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, однак через канцелярію суду його представник ОСОБА_4 надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності її довірителя ОСОБА_2, зазначивши, що уточнені позовні вимоги визнали в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступі факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ №205576, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, 06.06.2013 року зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №192, в результаті якого ОСОБА_5 змінила прізвище на «Леонову» (а.с. 5).

Факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без шлюбу з серпня 2008 року по червень 2013 року знайшов своє підтвердження під час судового засідання.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до положень ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд а дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної подружжя.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно ч. 2 ст. 74 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Важливо зазначити, що саме глава 8 СК України регламентує право сумісної власності чоловіка та жінки.

Статтею 61 СК України встановлюються об'єкти спільної сумісної власності, до них належать будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 62 СК України, виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові встановлюється у наступних випадках:

- якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя;

- якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу легковий автомобіль НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, зареєстрований на ОСОБА_2 (а.с. 6). Даний автомобіль був придбаний за кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, окрім того за спільні кошти були придбані: золота цепочка вагою 20 грам; золота цепочка вагою 50 грам; золотий хрестик вагою 10 грам; золотий хрестик вагою 20 грам; ноутбук Apple MacBook; ноутбук Asus PU500CA; золоті сережки із дорогоцінним камінням брильянтом вагою 10 грам.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

За змістом п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно ст.ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі наданих суду письмових доказів, а також визнання відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач, ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім'єю з ОСОБА_2 з серпня 2008 року по 06.06.2013 року, та майно, набуте за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності та підлягає поділу.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 70 СК України, ст.ст. 10,11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з серпня 2008 року по 06.06.2013 року без реєстрації шлюбу.

Встановити факт, що майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час спільного проживання з серпня 2008 року по 06.06.2013 року належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме:

- автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2;

- золота цепочка вагою 20 грам;

- золота цепочка вагою 50 грам;

- золотий хрестик вагою 10 грам;

- золотий хрестик вагою 20 грам;

- ноутбук Apple MacBook;

- ноутбук Asus PU500CA;

- золоті сережки із дорогоцінним камінням брильянтом вагою 10 грам.

Поділити майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, визнавши:

за ОСОБА_1 право приватної власності на:

- автомобіль НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, вартістю 150 000 гр.;

- ноутбук Asus PU500CA, вартістю 12 000 гр. ;

за ОСОБА_2 право приватної власності на:

- золоту цепочку вагою 20 грам, вартістю 24 000 гр.;

- золоту цепочку вагою 50 грам, вартістю 60 000 гр.;

- золотий хрестик вагою 20 грам, вартістю 24 000 гр.;

- ноутбук Apple MacBook, вартістю 12 000 гр.;

- золотий хрестик вагою 10 грам, вартістю 12 000 гр.;

- золоті сережки із дорогоцінним камінням брильянтом вагою 10 грам, вартістю 30 000 гр.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя А.В. Сватіков