Справа № 2-п-489/35/2015
У Х В А Л А

30 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

за участю заявника-відповідача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2014 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, у звязку з чим не міг дати свої пояснення по суті позовних вимог, судом у справі не було зясовано всіх фактичних обставин, внаслідок чого суд ухвалив рішення, яке, на його думку є необґрунтованим.

В судовому засіданні заявник та його представник вимоги про перегляд заочного рішення суду підтримали, просили скасувати судове рішення та переглянути його в загальному порядку. Посилалися на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2014 року з відповідача також стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу заявника.

Представник позивачки проти скасування заочного рішення заперечувала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2014 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судову повістку про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 16 жовтня 2014 року, направлено за вказаною позивачкою адресою АДРЕСА_1.

Згідно відповіді САДР УДМС в Миколаївській області від 10 жовтня 2014 року відповідач зареєстрований за даною адресою з 24 березня 2003 року.

Судова повістка про виклик на 16 жовтня 2014 року була повернута до суду з поміткою: «Повернуто за закінченням терміну зберігання». Копію заочного рішення відповідачу було направлено за тією ж адресою. Проте, поштове відправлення було повернуто до суду 22 грудня 2014 року з поміткою: «Повернуто за закінченням терміну зберігання».

Зазначену адресу відповідач ОСОБА_1 вказував і у своїй заяві про перегляд заочного рішення.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи повідомлявся судом належним чином, на підтвердження своїх заперечень не надав суду жодного доказу, а саме, що на момент розгляду цивільної справи судом не були встановлені та враховані всі фактичні та істотні обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, інше рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дружини було ухвалено вже після вирішення справи про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 209, 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Розяснити відповідачу ОСОБА_1 право на оскарження даного заочного рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська