Справа № 750/7268/15-ц
Провадження № 2/750/2519/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Коверзнева В. О.,
при секретарі Мачачі І. П.,
за участю представника позивача Прокоф»єва Б. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання розірваним договору найму квартири та визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
23.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання розірваним договору найму (піднайму) квартири АДРЕСА_1 та визнання відповідачів такими, що втратили право користування цієї квартирою.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі жодного для не проживали в спірній квартирі, мають у власності інше житло, а також на те, що спірна квартира потрібна для проживання членів його сімї.
У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні. Він уточнив, що позивач просить визнати розірваним саме договір найму квартири.
Відповідачі не зявилися з підстав, визнаних судом неповажними.
За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.
Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (далі Квартира), на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2007 року (а. с. 3). З 24.04.2015 року за вказаною адресою зареєстровані відповідачі.
В якості підстави для визнання договору найму Квартири розірваним позивач посилається на частину третю статті 825 ЦК України, що визначає підстави для розірвання договору найму житла за рішенням суду, та статтю 168 ЖК Української РСР, що визначає підстави припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові.
Відповідно до частини першої статті 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.
Оскільки позивач не надав суду доказів укладення ним з відповідачем ОСОБА_2 договору найму Квартири в письмовій формі, вказана вимога не підлягає задоволенню за недоведеністю.
В якості підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування Квартирою, позивач посилається на статтю 41 Конституції України, що визначає загальні гарантії права власності, а також на статті 319, 391 ЦК України, що визначають загальні засади права власності та порядок захисту права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння.
Проте, факт реєстрації місця проживання в Квартирі одночасно є й підтвердженням набуття відповідачами житлових прав на Квартиру, зокрема, права користування нею, яких відповідачі можуть бути позбавлені лише в порядку, встановленому нормами ЖК Української РСР, а не нормами Конституції та ЦК України, на які помилково посилається позивач як на підставу позову.
За таких обставин, вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування Квартирою також не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання розірваним договору найму квартири та визнання такими, що втратили користування жилим приміщенням відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом м. Чернігова за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.
Суддя В. О. Коверзнев