У х в а л а

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2005 року відповідач, як член кредитної спілки, вчетверте отримала кредит у розмірі 120 тис. грн відповідно до кредитного договору від 12 листопада 2005 року № 7505, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 В цей же день, ОСОБА_4 внесла до кредитної спілки додатковий пайовий внесок у сумі 24 тис. грн. Згідно п.1 кредитного договору відповідач зобов'язалася до 12 листопада 2008 року повернути отриману суму кредиту і сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 1,6 % щомісячно наперед від залишку суми неповерненого кредиту.

У забезпечення повернення кредиту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної сумісності власності, про що свідчить договір іпотеки від 12 листопада 2005 року.

ОСОБА_4 кредит не сплачувала, проценти сплатила одноразово в день отримання кредиту у розмірі 1 тис. грн, у зв'язку з чим 17 березня 2006 року позивач направив вимогу ОСОБА_4 про повернення кредиту.

27 квітня 2006 року від ОСОБА_4 надійшла заява про зменшення її пайового внеску та зарахування його в рахунок погашення заборгованості по процентам за кредитним договором. 16 травня 2006 року членами спостережної ради відмовлено ОСОБА_4 в її проханні.

Станом на 05 серпня 2013 року заборгованість складає: 120 тис. грн заборгованість за кредитом; 177 560 грн проценти за користування кредитом, а всього 297 560 грн.

На підставі зазначеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2005 року № 7505 у розмірі 297 560 грн та судовий збір.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2015 року у задоволенні позову Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» заборгованість за кредитним договором від 12 листопада 2005 року № 7505 в сумі 296 640 грн, з яких: 120 тис. грн - сума кредиту; 176 640 грн - сума процентів за користування кредитом.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом нормпроцесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є,зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до змісту ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, відхилити, рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун