АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянда М.І., Одинака О.О.

секретаря Тодоряка Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про порушення прав споживача за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 29 вересня 2015 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у березні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Вказувало, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895, за умовами якого публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зобов»язалося надати ОСОБА_1 кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 18907 доларів США 55 центів на строк до 8 травня 2014 року.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов»язання виникла заборгованість, що складається з кредиту в сумі 17110 доларів США 47 центів, процентів за користування кредитом в сумі 16492 долари США 63 центи, комісії в сумі 1508 доларів США 79 центів, пені в сумі 31813 доларів США 38 центів.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 66925 доларів США 27 центів, що становить 1669785 грн. 49 коп.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до публічного

№22ц-1580 2015 рік Головуючий у 1 інстанції Байцар Л.В.

Категорія:19/27 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про порушення прав споживача.

Просив поновити порушене право шляхом зобов»зання публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» здійснити перерахунок за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 за кожний період нарахування платежів.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 29 вересня 2015 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів задоволено частково, у зустрічному позові ОСОБА_1 про порушення прав споживача відмовлено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 грошові кошти в сумі 25683 долари США 68 центів, що становить 640807 грн. 81 коп., що складається з кредиту в сумі 8074 долари США 24 центи, процентів за користування кредитом в сумі 7876 доларів США 68 центів, комісії в сумі 1508 доларів США 79 центів, пені в сумі 8223 доларів США 97 центів.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в апеляційній скарзі просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 29 вересня 2015 року в частині задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів частково змінити, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів частково, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.261 ЦК України та зазначив про сплив позовної давності до вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» щомісячного анутентичного платежу за період з листопада 2008 року по березень 2012 року.

На обґрунтування такого висновку суд першої інстанції вказав, що у публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» право на позов виникло зі спливом строку виконання чергового платежу 17 листопада 2008 року.

Позов публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» подано до суду у березні 2015 року.

Водночас, пославшись на правила, встановлені ст.ст.257, 264 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про переривання строку позовної давності зверненням публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення у січні 2012 року та перебігу позовної давності заново з січня 2012 року.

Разом з тим суд першої інстанції вважав зменшити розмір неустойки відповідно до вимог ст.ст.551, 616 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживача суд першої інстанції виходив із недоведеності таких вимог.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна повністю.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Судове рішення в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про порушення прав споживача не оскаржується.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

Відповідно до вимог п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Предметом позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останнє просило ухвалити судове рішення, є стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 в сумі 66925 доларів США 27 центів.

Звертаючись до суду з позовом, публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» обставинами, якими обґрунтовувало свої вимоги, тобто підставою позову, зазначало виникнення заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 за період з 17 листопада 2008 року по 16 лютого 2015 року, що складається з кредиту в сумі 17110 доларів США 47 центів, процентів за користування кредитом в сумі 16492 долари США 63 центи, комісії в сумі 1508 доларів США 79 центів, пені в сумі 31813 доларів США 38 центів.

Встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 (а.с.7-8).

На підставі п.7.1 договору публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зобов»язалося надати ОСОБА_1 кредитні кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 18907 доларів США 55 центів на строк до 8 травня 2014 року на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 у розмірі 7087 доларів США 35 центів на сплату страхових платежів у випадках, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, із сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору.

Правочин забезпечений договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 застави рухомого майна від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 (а.с.49-50).

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Згідно із п.4.2 постанови Пленум Вищого господарського суду України №10 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» у зобов»язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов»язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов»язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов»язань, що з нього виникають (наприклад, у зв»язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов»язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, оренда плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Крім того, у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13 зазначено, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Оскільки п.7.1 договору між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 передбачено щомісячні платежі у сумі 361 долар США 93 центів, що складаються з кредиту, відсотків, винагороди, комісії, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами наведеного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13.

До матеріалів справи приєднано заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення, яким для задоволення вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 в розмірі 254627 грн. 58 коп. звернуто стягнення на автомобіль Mitsubishi модель Lancer тип легковий седан з номерним знаком СЕ 9388 АН, що належить на праві власності ОСОБА_1

Згідно із ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення виконано 13 січня 2015 року, на рахунок публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» надійшли грошові кошти в сумі 6980 доларів США 60 центів (а.с.5).

З огляду на наведене публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» дізналося про порушення свого права лише 13 січня 2015 року, тобто з часу виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов висновку про сплив позовної давності на порушення норм матеріального права.

На підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому судове рішення підлягає зміні з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Згідно розрахунку за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 ОСОБА_1 не виконано зобов»язання з сплати кредиту в сумі 17110 доларів США 47 центів, процентів за користування кредитом в сумі 16492 долари США 63 центи, комісії в сумі 1508 доларів США 79 центів, пені в сумі 31813 доларів США 38 центів (а.с.3-5).

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань»).

Таким чином, максимальний розмір пені пов»язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовим рішенням лише у національній валюті України гривні.

За таких обставин позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, зокрема кредиту в сумі 17110 доларів США 47 центів, процентів за користування кредитом в сумі 16492 доларів США 63 центів, комісії в сумі 1508 доларів США 79 центів, пені за період з 10 лютого 2014 року по 9 лютого 2015 року в сумі 136530 грн. 10 коп.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Виходячи з основних засад цивільного права, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

До матеріалів справи приєднана заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, яка подана до винесення місцевим судом рішення (а.с.39).

За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч.3 ст.551 ЦК Украъни про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу.

Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення ст.616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.

Ураховуючи наведене підстав для зменшення розміру пені немає.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити чатково.

Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 29 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 в сумі 25683 долари США 68 центів, що становить 640807 грн. 81 коп., що складається з кредиту в сумі 8074 доларів США 24 центів, процентів за користування кредиту в сумі 7876 доларів США 68 центів, комісії в сумі 1508 доларів США 79 центів, пені в сумі 8223 доларів США 97 центів змінити.

Зазначити стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» за договором між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 10 травня 2007 року №CVNOAK33550895 кредит в сумі 17110 доларів США 47 центів, проценти за користування кредитом в сумі 16492 доларів США 63 центів, комісію в сумі 1508 доларів США 79 центів, пеню в сумі 136530 грн. 10 коп.

В решті залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді