Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1406/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

06.08.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Письменного О.А.; Фомічова С.Є.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про:

- спростування недостовірної інформації викладеної у листах від 20 грудня 2013 року, 03 лютого 2014 року, 13 лютого 2014 року адресованих Міністерству юстиції України, начальнику відділу нотаріату головного управління юстиції у Кіровоградській. ;

- стягнення 24360 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування вимог зазначив, що він приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу. Для здійснення нотаріальної практики використовує під офіс приміщення за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, розташованої поряд.

Протягом останніх місяців відповідач безпідставно перешкоджає його законній діяльності як нотаріуса та поширює недостовірну інформацію, що є приниженням честі, гідності та ділової репутації і чим завдана йому моральна шкода.

Зокрема, 20 грудня 2013 року мало місце звернення до начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Кіровоградській області в якому його звинувачено в незаконній діяльності, а саме в «підробці документів», з зазначенням що він нотаріус «рейдерської направленості, без принципів, етики та справедливості». 13 лютого 2014 року направлена скарга начальнику відділу нотаріату Головного управління юстиції у Кіровоградській області, в якій вказано про здійснення самоуправства, насильницьких дій ОСОБА_2 та залучених ним осіб, метою яких є незаконне пошкодження майна під час влаштування окремого виходу, захват будівлі, невиконання забороняючої ухвали суду від 05 грудня 2013 року хуліганських дій, нанесення тілесних ушкоджень» та причетність ОСОБА_2 до корупційних правопорушень при отриманні незаконних дозвільних документів», бандита-нотаріуса, прохання анулювання свідоцтво про нотаріальну діяльність, з метою збереження авторитету нотаріату, недопущення існування нотаріусів нової формації бандитської спрямованості». 03 лютого 2014 року направлено скаргу міністру юстиції України Лукаш О.Л. в якій вказано, що ОСОБА_2 приймає участь у посвідчені угод під насильством і тиском..

01 грудня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги та просить:

- визнати інформацію про ОСОБА_2, викладену у листах від 20 грудня 2013 року,03 лютого 2014 року, 13 лютого 2014 року, направлених до Міністерства юстиції України, начальника відділу нотаріату та начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість до ділової репутації;

- зобов'язати ОСОБА_3 спростувати протягом тижня з дня набрання рішення суду законної сили недостовірну інформацію, викладену у листах від 20 грудня 2013 року, 03 лютого 2014 року, 13 лютого 2014 року, шляхом направлення до Міністерства юстиції України, начальника відділу нотаріату, начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області листів і спростувати наступне : «Інформація викладена у листах від 20 грудня 2013 року, 03 лютого 2014 року, 13 лютого 2014 року щодо причетності ОСОБА_2 до корупційних правопорушень при отриманні незаконних дозвільних документів, підробці документів та віднесення ОСОБА_2 до категорії нотаріусів рейдерської направленості, без принципів, етики, справедливості та наявності насильницької, агресивної поведінки бандита-нотаріуса, не відповідає дійсності».

- стягнути 24360,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Зазначає, що судом не повно з'ясовані обставини, які мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано, що відповідач в своїх зверненнях не вказує на допущення позивачем конкретних порушень його як нотаріуса при вчиненні нотаріальних дій, а наводить надумані факти, які не стосуються професійної діяльності і цим самим принижують його честь, гідність та ділову репутацію. С безпідставно переклав на позивача обов'язок доказування мети розповсюдження недостовірної інформації.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.165).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звернення до державних органів, які наділені повноваженнями по перевірці викладеної у зверненнях ОСОБА_3 інформації щодо неправомірних дій нотаріуса ОСОБА_2, не є поширенням в розумінні ст. 297, 299 ЦК України відомостей, що порочать честь, гідність чи ділову репутацію. За наслідком чого відмовлено в задоволенні вимог про відшкодування шкоди.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 20 грудня 2013 року, 03 лютого 2014 року та 13 лютого 2014 року звертався з письмовими зверненнями (скаргами) до начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Кіровоградській області (вх.№П-1089-47 від 20.12.2013 року), міністра юстиції України Лукаш О.І., начальника Головного управління юстиції в Кіровоградській області (вх.№П-132-06 від 13.02.2014 року) в яких зазначав на порушення законів позивачем при облаштуванні робочого місця нотаріуса та вимагав поновлення законності (а.с.13-16)

У зверненні до начальника відділу нотаріату Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 20 грудня 2013 року зазначено, «що в період з 29.11.2013 року по 10.12.2013 року на АДРЕСА_1 у м. Кіровограді між квартирами 4 та 17 відбулися події, які змінили архітектурний облік міста і лягають відповідальністю на нотаріуса ОСОБА_2 та посадових осіб органів місцевого самоврядування та за якими власник квартири № 4 спорудив на існуючих з 2002 року східцях належної йому (ОСОБА_3.) квартири №17 містобудівний об'єкт - металеву конструкцію (східці) до своєї квартири безпосередньо на існуючих східцях до його квартири, при цьому згоди на перепланування, перебудову чи реконструкцію, переведення житлової квартири у нежитлову з влаштуванням окремого виходу із східцями на вже існуючих східцях до кв.№17 він не надавав, а навпаки категорично заперечував, разом з тим, ОСОБА_2, незважаючи на забороняючу ухвалу суду, яка була оголошена державним виконавцем Літвіновою О.П. 10.12.2013 року, продовжував проводити монтажні роботи по влаштуванню металевої конструкції, станом на 20 грудня 2013 року ОСОБА_2 почав займатися за вказаною адресою приватною нотаріальною діяльністю, що не узгоджується не тільки з етичними принципами і вимогами до нотаріусів, але і з дотриманням законодавства щодо права інших осіб. Як такий нотаріус може займатися нотаріальною діяльністю питання до органів юстиції, наявне, що формується нова категорія нотаріусів рейдерської направленості, без принципів, етики, справедливості».

У зверненні заявник ОСОБА_3 просив прийняти заходи зупинення діяльності нотаріуса ОСОБА_2, скасувати (призупинити) дозвільні документи нотаріальної діяльності, проінформувати прокуратуру та інші контролюючі органи про акти порушення нотаріальних правил, етики поведінки нотаріуса та порушення законодавства при отриманні дозволу на робоче місце.

У зверненні від 03 лютого 2014 року до міністра юстиції України Лукаш О.Л. відповідач повідомив про неналежний розгляд його звернень до органів юстиції та нотаріату на місцевому рівні з приводу фактів, викладених в його скарзі від 20.12.2013 року та зазначив, що станом на 03.02.2014 року ОСОБА_2 продовжує здійснювати приватну нотаріальну діяльність, чим на його думку, порушує права інших осіб, а також вимоги будівельного законодавства.

У скарзі адресованої начальнику Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 13 лютого 2014 року ОСОБА_3 повідомив про зволікання ГУ юстиції у Кіровоградській області у реагуванні щодо перевірки наявності незаконного створення робочого місця приватного нотаріуса ОСОБА_2 та зазначив, що «Ви таки прийдете до висновку про необхідність звернення до Міністерства юстиції з поданням про наявність насильницької, агресивної поведінки бандита-нотаріуса, анулювання свідоцтва про нотаріальну діяльність ОСОБА_2 з метою збереження авторитету нотаріату, недопущення нотаріусів нової формації бандитської спрямованості».

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переживань.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади,органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Стаття 297 ЦК України передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст.299 ЦК України). Судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації, гарантовано статтею 32 Конституції України.

Відповідно до ч.1ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

За ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, що є спеціальними способами захисту особистого немайнового права. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України п.15 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів та телекомунікаційного в'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Цим конституційним положенням відповідають приписи Цивільного кодексу України, якими встановлено, що фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію (абзац перший частини першої статті 302 ЦК України).

Згідно ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб, відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації соціально-економічних, політичних та інших прав і законних інтересів та скаргою на їх порушення.

Звернення громадян до органу, установ які наділені повноваженнями перевірки діяльності особи, не становить доведення відомостей до громадськості чи окремих громадян, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоду інтересам посадової чи службової особи.

Пункт.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, передбачено, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів (органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів) із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

За вищевикладеного, ОСОБА_3 з метою захисту, на його думку, порушених прав та перевірки уповноваженою на те посадовою особою правомірності дій позивача, відповідно до ст.40 Конституції України звернувся із письмовими зверненнями та скаргами до Міністерства юстиції України, начальника відділу нотаріату, а також начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області на дії приватного нотаріуса ОСОБА_2 щодо можливого порушення останнім вимог закону. Таким чином, аналіз спірних правовідносин фактичних обставин справи, дає підстави вважати, що у відповідача не було мети поширювати недостовірні відомості щодо особи позивача, оскільки, звернувшись до відповідних органів він реалізовував своє конституційне право на дане звернення.

За вказаного, вимоги про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації не підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди, яка є похідною за наслідком звернення відповідача до вищевказаних установ і як наслідок потягло перевірку таких звернень, то становить обсяг відповідальності моральної шкоди в розумінні ст. 23 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, колегій суддів погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним. Щодо посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавство, зазначивши що позивач не довів свої позовні вимоги, то згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації, а також позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, та що це стало наслідком порушення його особистих немайнових прав.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: