Справа №339/519/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Поляниця М.М.

з участю: секретаря судового засідання Ганчар Л.В

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Гузіївської сільської ради, Болехівської міської ради Івано-Франків-ської області «Про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заповітом» в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його мати ОСОБА_2Г 20 грудня 1999 року склала посвідчений секретарем Гузіївської сільської ради заповіт, яким заповіла все йому своє майно на випадок своєї смерті. На час смерті ОСОБА_2, яка наступила 10.12.2014 року, у її власності були ще дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площами 0,2758 га кадастровий номер :06:010:0175 та 0,4100 га кадастровий номер :06:01:0029 на території Гузіївської сільської ради. На звернення до Долинської районної державної нотаріальної контори отримав відмову у видачі свідоцтва про право власності на ці земельні ділянки оскільки не має документального підтвердження проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Просить встановити факт його проживання протягом року разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 10 грудня 2014 року по вул. Шевченка,2 в с. Гузіїв Болехівської міської ради Івано-Франківської області, та прийняття спадщини та визнати за ним, право власності на спадкове майно за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2, яка наступила 10 грудня 2014 року, у вигляді земельних ділянок: площею 0,2758 га кадастровий номер :06:010:0175 вартістю 6566 грн. Та площею 0,4100 га кадастровий номер :06:01:0029 вартістю 9760,80 грн. на території Гузіївської сільської ради, Болехівської міської ради Івано-Франківської області.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав давши аналогічні пояснення до змісту позовної заяви.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду показала, що позивач до дня смерті спадкодавця проживав разом із нею в одному будинку, так як остання хворіла розсіяним склерозом, перебувала в безпорадному стані, тому він, здійснював за нею догляд, постійно опікував її та доглядав, ніс витрати по її утриманню.

Відповідач - Гузіївська сільська рада, Болехівської міської ради Івано-Франківської області, подала заяву в якій, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, просить судове засідання проводити без їхньої участі (а.с.27)

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази в справі, давши їм правову оцінку, приходить до наступного висновку.

Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що батьками позивача були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.4). ОСОБА_4 помер 10 вересня 2004 року, а мати ОСОБА_4 Р,І.10 грудня 2014 року (а.с.6).

Спадкодавець ОСОБА_5 20 грудня 1999 року склала заповіт, посвідчений секретарем Гузіївської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області яким на випадок своєї смерті, заповіла позивачу все своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалося. (а.с.15)

Спадкодавець ще за життя частину свого майна, зокрема, житловий будинок по вул. Шевченка 2,в с. Гузієві Болехівської міської ради, земельну ділянку площею 0,025 га. призначену для обслуговування вище зазначеного будинку, та земельну ділянку площею 0,3725 га для ведення особистого селянського господарства подарувала синові позивача - ОСОБА_2В.(а.с.9,10,11).

У власності ОСОБА_2 на час її смерті, що настала 10 грудня 2014 року(а.с.6), були ще дві земельні ділянки площею 0,2758 га кадастровий номер :06:010:0175 вартістю 6566 грн. та площею 0,4100 га кадастровий номер :06:01:0029 вартістю 9760,80 грн. на території Гузіївської сільської ради, Болехівської міської ради Івано-Франківської області, що підтверджується фотокопіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№577876 та ЯЖ №577868(а.с.12-13).

Вартість земельних ділянок площею 0,2758 га кадастровий номер :06:010:0175 становить 6566 грн. та площею 0,4100 га кадастровий номер :06:01:0029 становить 9760,80 грн, що підтверджується витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок (а.с.7-8)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в момент його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Позивач оформити право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку не має можливості оскільки отримав відмову у нотаріуса у звязку з пропуском подання заяви для прийняття спадщини.(а.с.14).

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини, у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач, як спадкоємець померлої ОСОБА_2 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі та належним чином оформити своє право на спадкування, тому таке право підлягає захисту в судовому порядку.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В ході судового розгляду встановлено, і це також підтверджено показами допитаного в судовому засіданні свідка, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2Г.(а.с.4) і на час смерті матері проживав разом з нею та вступив у володіння спадковим майном.

Підстав ставити під сумнів правдивість показів позивача та свідка у суду не має.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

За ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2, яка наступила 10 грудня 2014 року, у вигляді земельних ділянок: площею 0,2758 га кадастровий номер :06:010:0175 вартістю 6566 грн. та площею 0,4100 га кадастровий номер :06:01:0029 вартістю 9760,80 грн. на території Гузіївської сільської ради, Болехівської міської ради Івано-Франківської області.

На підставі викладеного, ст.321,328,376,392,1268,1270 ЦК України, керуючись ст.3,10,11,60,80,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Гузіївської сільської ради, Болехівської міської ради Івано-Франківської області «Про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_2, яка наступила 10 грудня 2014 року, у вигляді земельних ділянок: площею 0,2758 га кадастровий номер :06:010:0175 вартістю 6566 (шість тисяч п'тсот шістдесят шість) грн. та площею 0,4100 га кадастровий номер :06:01:0029 вартістю 9760 (дев'ять тисяч сімсот шістдесят) грн.,80 коп. на території Гузіївської сільської ради, Болехівської міської ради Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо особи, які брали участь в справі не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М.Поляниця