АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційу скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ «ПриватБанк») у жовтні 2012 року звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 19 червня 2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір № LGH0AN169200007 (далі Кредитний договір), згідно якого останній отримав кредит у розмірі 74746,70 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20,04 % на рік з кінцевим терміном повернення 18 червня 2014 року.

Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного Кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_3 акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «А-Банк») договору поруки.

Відповідач ОСОБА_2 зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 26 жовтня 2012 року виникла заборгованість у розмірі 123849,19 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 55001,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 26896,82 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 7473,08 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 28341,75 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250 грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 5885,68 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Кредитним договором у розмірі 113849,19 грн., сплачений судовий збір, та стягнути солідарно з відповідачів суму у розмірі 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2012 року позовні вимоги було задоволено (а.с.28).

Ухвалою того ж суду від 27 серпня 2013 року за заявою відповідача заочне рішення від 27 листопада 2012 року було скасовано та справа розглядалася у загальному порядку (а.с.74).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року та ухвалити нове, по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», посилався на рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 26 квітня 2012 року, яким було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставний автомобіль, який був вилучений у відповідача, та на недоведеність позивачем наявності заборгованості за даним кредитним договором саме у тому розмірі, який зазначено у позовній заяві.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки суд дійшов їх при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що у відповідності з п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення в зазначеній частині та ухвалення нового про часткове задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, установлених ст.11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК).

Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК).

Підстави припинення зобовязань зазначені в ст.ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК та не передбачають можливості припинення зобовязання у звязку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора.

За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК).

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Відповідно до п.9 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № LGH0AN169200007 від 19 червня 2009 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 74746,70 грн. з метою придбання автомобіля DAEWOO, модель Nexia, 2008 року випуску, тип ТЗ легковий, № кузову/шасі XWB3D32UD8A002418, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 20,04 % на рік з кінцевим терміном повернення 18 червня 2014 року (а.с.9-13).

У забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, згідно якого останнє взяло на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за зазначеним Кредитним договором відповідати солідарно з боржником ОСОБА_2 перед Банком у розмірі 10000 грн.(а.с.6,7).

Через неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань, станом на 26 жовтня 2012 року виникла заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 123849,19 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 55001,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 26896,82 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 7473,08 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 28341,75 грн., штрафу (фіксованої частини) у розмірі 250 грн., штрафу (процентної складової) у розмірі 5885,68 грн. (а.с.4,5).

Заочним рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 26 квітня 2012 року було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно.

У рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором LGH0AN169200007 від 19 червня 2009 року у сумі 118439,23 грн. звернуто стягнення на заставне майно - автомобіль DAEWOO, модель Nexia, 2008 року випуску, тип ТЗ легковий, № кузову/шасі XWB3D32UD8A002418, передано ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_2 належне йому на праві власності заставне майно зазначений автомобіль.

Заборгованість у розмірі 118439,23 грн. розрахована станом на 25 листопада 2011 року та складалася з 72995,34 грн. заборгованості за кредитом, 18437,3 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5012,94 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 16115,59 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафів відповідно до умов кредитного договору: 250 грн. штраф (фіксована частина), 5628,06 грн. штраф (процентна складова) (а.с.37-39).

Згідно акта приймання у заклад від 13 серпня 2012 року заставний автомобіль був прийнятий позивачем у ОСОБА_2 у заклад та відповідно до договору купівлі-продажу № Б/Н від 12 жовтня 2012 року реалізований ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені ОСОБА_2 за 44000 грн. (а.с.56, 161).

З наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації та з виписки з рахунку боржника убачається, що кошти від реалізації заставного автомобіля надійшли 25 жовтня 2012 року та розподілені наступним чином: 21780 грн. погашення тіла кредиту, 4574,5 грн. сплата штрафу відповідно до пунктів 14.8, 16.10 кредитно-заставного договору, 16850,05 грн. погашення пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 355,45 грн. витрати у звязку із зняттям автомобіля з обліку, 440 грн. податок з доходів від реалізації автомобіля (а.с. 160, 164-166).

Після реалізації транспортного засобу заборгованість за тілом кредиту станом на 26 жовтня 2012 року склала 55001,86 грн. (37779,84 грн. + 39002,02 грн. 21780 грн.), де 37779,84 грн. сальдо поточне, 39002,02 грн. сальдо прострочене, 21780 грн. сума тіла кредиту, погашена від реалізації автомобіля.

Заборгованість по пені станом на 26 жовтня 2012 року з урахуванням сум, сплачених відповідачем ОСОБА_2 та суми, що надійшла від реалізації автомобіля склала 28341,75 грн.

Заборгованість по процентам за користування кредитом на 26 жовтня 2012 року становить 26896,82 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 7473,08 грн.

Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості.

Пункт 13.7. кредитно-заставного договору передбачає, що непогашена від реалізації заставного майна сума становить заборгованість Позичальника перед Банком, яка негайно належить до сплати Банку.

Оскільки у повному обсязі заборгованість за кредитним договором позичальником сплачена не була, Банк відповідно до умов вищевказаного договору продовжив нарахування процентів, комісії та пені, що не суперечить умовам кредитного договору, а тому вимоги Банку щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості заборгованості за кредитом 55001,86 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 26896,82 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом 7473,08 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 28341,75 грн. відповідають вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору.

У той же час, вимоги позивача щодо стягнення штрафів задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Умовами п.п. 14.2, 14.3 кредитного договору на позичальника покладено обовязок по сплаті пені у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за порушення зобовязання щодо сплати винагород та процентів та щодо повернення основної суми кредиту.

Крім того, п. 14.9 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за порушення будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних днів, у вигляді штрафів у розмірі 250 грн. та 5 % від суми невиконаного зобовязання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, позовні вимоги в частині стягнення штрафів у розмірі 250 грн. - штраф (фіксована частина); 5885,68 грн.- штраф (процентна ставка) задоволенню не підлягають.

Зазначений висновок колегії суддів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Стосовно вимог Банку щодо стягнення суми з ПАТ «Акцент-Банк» за договором поруки.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно стягнення суми з ПАТ «Акцент-Банк» за договором поруки, витікають з відносин, які виникли на підставі договору, укладеного між суб'єктами господарювання, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства.

Зазначена правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року (справа № 6-745цс15).

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо ПАТ «Акцент-Банк» підлягає скасуванню, а провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за договором поруки - закриттю.

Виходячи з розміру задоволених позовних вимог, на підставі ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 1177,13 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішенняпро часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором № LGH0AN169200007 від 19 червня 2009 року станом на 26 жовтня 2012 року у розмірі 117713,51 грн. (сто сімнадцять тисяч сімсот тринадцять грн. 51 коп.), що складається із

заборгованості за кредитом 55001,86 грн.;

заборгованості по процентам за користування кредитом 26896,82 грн.;

заборгованості по комісії за користування кредитом 7473,08 грн.;

пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 28341,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1177,13 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді