У Х В А Л А

Справа № 183/5298/15

№ 2-з/183/91/15

25 серпня 2015 року суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Дубовенко І.Г. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку володіння та користування автомобілем, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку володіння та користування автомобілем.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову в якій вона, посилаючись на те, що предметом позову є встановлення порядку володіння та користування автомобілем марки PEUGEOT модель 301, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2013, який належить відповідачу, вважає що існує ймовірність відчуження відповідачем цього автомобіля, що призведе до утруднення виконання в подальшому рішення суду, що потребує забезпечення позову, а тому просить суд накласти арешт на автомобіль марки PEUGEOT модель 301, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2013; а також обмежити право користування відповідачу чи іншим третім особам зазначеним автомобілем шляхом вилучення транспортного засобу та передачі його третім особам.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст.152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснює п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позову ОСОБА_1 звертається до суду з вимогами до відповідача про встановлення порядку користування автомобілем марки PEUGEOT модель 301, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2013, однак з матеріалів доданих до заяви про забезпечення позову не вбачається, що цей автомобіль, на який позивач просить накласти арешт належить відповідачу, тому як жодний документ не є таким, що містить відомості щодо його власника, а додана до заяви та позову ксерокопія технічного паспорту не дозволяє ідентифікувати ані власника, ані автомобіль.

Крім того заявником не надано суду безперечних доказів того, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Що стосується вимог за заявою щодо обмеження права користування автомобілем шляхом його вилучення та передачі на зберігання іншим особам то такі вимоги не є спів мірними з заявленими позовними вимогами.

А тому в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку володіння та користування автомобілем.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання

копії ухвали.

Суддя І.Г.Дубовенко