Справа № 505/2875/15-ц
Провадження № 2/505/1395/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б.

та адвоката (ів) представника громадськості розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

КОТОВСЬКОЇ РАЙДЕРЖАДМІНІСТРАЦІЇ

про встановлення факту прийняття спадщини, визнання

права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Котовської райдержадміністрації Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В позовній заяві вона вказала, що є спадкоємцем після смерті своєї бабусі ОСОБА_2, яка померла 03.08.2006 року. Після смерті бабусі відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що належала померлій на праві власності. Однак так як відомості про земельну ділянку не внесені до державного земельного кадастру про земельну ділянку та відсутні у базі даних Державного земельного кадастру, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За таких підстав позивач змушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала пояснила, що 03.08.2006 року померла її бабуся - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 054505. При житті бабуся склала заповіт, засвідчений секретарем Липецької сільської ради Котовського р-ну 27.07.2006 року за № 62. Проте, коли вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розмірами 2,7323 га, яка розташована в межах Липецької сільської ради, державним нотаріусом Котовської районної державної нотаріальної контори винесено відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідно до якої їй відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на земельну ділянки загальною площею 2,7323 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Липецької сільської ради Котовського району, у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Тому позивач просить суд встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_2, визнати за нею право власності на земельну ділянку, розташовану в межах Липецькоїї сільської ради Котовського району Одеської області, площею 2,7323 га, державний акт серії ІІІ-ОД № 051871 виданий 02.03.2004 року Котовською райдержадміністрацією на ім'я ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом.

Представник відповідача - Котовської райдержадміністрації у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечував проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємицею земельної ділянки, розташованої в межах Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, площею 2,7323 га, ОСОБА_2 (заповіт від 27.07.2006 року засвідчений секретарем Липецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 62), яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 та 03.08.2006 року - померла (свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 054505 від 04.08.2006 року). Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,7323 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності останній ( державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 051871, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 000361) .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 8147548 від 23.01.2007 року та довідки державного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори від 21.06.2012 року за № 549/02-14, державним нотаріусом Котовської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 23.01.2007 року заведена спадкова справа № 46/2007 до майна померлої 03.08.2006 року ОСОБА_2.

ОСОБА_1 є спадкоємцем померлої 03.08.2006 року ОСОБА_2, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачка у встановлений законом строк, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та є такою, що прийняла такою, що прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_2 Тому додатково встановлювати даний фак немає потреби, в наслідок чого дані позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на успадковану земельну ділянку, то судом встановлено, що державним нотаріусом Котовської районної державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,7323 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області , що залишилася після смерті ОСОБА_2, яка померла 03.08.2060 року, у зв'язку з відсутню витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативну оцінку даної земельної ділянки.

У Конституції України, Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина , її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ Про державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і право чинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або право чинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для неприйняття визнання позову не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Котовської райдержадміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після померлої ОСОБА_2, яка померла 03.08.2006 року, а саме: земельну ділянку площею 2,7323 га, що розташована на території Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 051871, виданого 02.03.2004 року на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації № 504/03 від 16.12.2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 6 № 00361.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька