У Х В А Л А

"13" серпня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про визнання недійсними положень кредитного договору, кредитного договору в цілому та договору застави -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач з позовом до відповідача, в якому просить суд: визнати недійсним пункт 1.3.1 додатку (звгальні умови кредитування) до кредитного договору №50002171 від 18.10.2011 року, укладеного між ТОВ «ПОРШЕ МОБАЛІТІ» та ОСОБА_1; визнати недійсним графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору №50002171 від 18.10.2011 року, укладеного між ТОВ «ПОРШЕ МОБАЛІТІ» та ОСОБА_1; визнати недійсним кредитний договір №50002171 від 18.10.2011 року, укладений між ТОВ «ПОРШЕ МОБАЛІТІ» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір застави транспортного засобу №50002171 від 18.10.2011 року, укладений між ТОВ «ПОРШЕ МОБАЛІТІ» та ОСОБА_1

Також позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд забезпечити позов шляхом заборони ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» здійснювати примусове стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №50002171 від 18.10.2011 року та договором застави транспортного засобу №50002171 від 18.10.2011 року, укладених між ТОВ «ПОРШЕ МОБАЛІТІ» та ОСОБА_1

Заяву мотивовано тим, що існує реальна можливість звернення стягнення на вказаний вище автомобіль, оскільки виконавчий напис нотаріуса знаходиться на примусовому виконанні, що в подальшому створить перешкоди у виконанні рішення суду за поданою позовною заявою чи зробить його виконання неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участі у справі, допускаються на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2015 р. відкрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що незабезпечення позову в спосіб, викладений у заяві - заборони відповідачу здійснювати примусове стягнення за кредитним договором №50002171 від 18.10.2011 року та договором застави транспортного засобу №50002171 від 18.10.2011 року, укладених між ТОВ «ПОРШЕ МОБАЛІТІ» та ОСОБА_1, не може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визнання недійсними положень кредитного договору, кредитного договору в цілому та договору застави.

Більше того, суд не в праві забезпечити позов шляхом заборони особі захищати свої права у тому числі у передбачений законом спосіб примусового стягнення за зобов'язаннями.

Враховуючи викладене, не вбачається підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» про визнання недійсними положень кредитного договору, кредитного договору в цілому та договору застави - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: