Справа №487/5154/15-ц
Провадження № 2-зз/487/12/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді -Нікітіна Д.Г., при секретарі Шапошник Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме: скасування тичасового обмеження у праві виїзду за кордон України накладенного ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2009 року з посиланням на те, що провадження у справі закінчено з ухваленням заочного рішення та на позицію Верховного Суду України в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за сежі України від 01.02.2013 року.

В судове засідання сторони по справі не з'явився, про час та місце слухання справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Неявка осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного:

ВАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ЗАТ «Болгарка» про стягнення заборгованості за кредитним договором №111/2008 від 14.08.2008 року у розмірі 5443279,22 грн.

Крім того, за заявою представника позивача, з метою забезпечення позову, ухвалою суду від 09.12.2009 року, тимчасово обмежено відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон України до закінчення провадження у цивільній справі за позовом ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ЗАТ «Болгарка» про стягнення заборгованості за кредитним договором №111/2008 від 14.08.2008 року в розмірі 5443279,22 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.10.2010 року позовні вимоги у вище вказаній цивільний справі задоволені, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №111/2008 від 14.08.2008 року в розмірі 5443279,22 грн. та судові витрати по 865 грн. з кожного. Рішення набрало законної сили, по справі видано виконавчі листи, які передані на примусове виконання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перелік заходів забезпечення позову визначений ст. 152 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення вказаною статтею не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Оскільки в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст.ст. 151-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, застосування зазначеного способу забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, порушує норми ЦПК України та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією та вимогами ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Вказана позиція викладена Верховним Судом України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року.

Згідно ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

За змістом пункту 18 частини третьої ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Тобто, лише державний виконавець, а не банк має право звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника та лише тоді, коли він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням.

За наведених обставин, суд приходить до переконання що ухвала суду від 9.12.2009 року щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_1 боргових зобов'язань підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.154 ЦПК України, cуд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2009 року, шляхом зняття тимчасового обмеження відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії ЕР№163487 виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 17.08.2004, паспорт громадянина України для виїзду за кордон АХ№957018 виданий 20.02.2004 у праві виїзду за кордон України до закінчення провадження у цивільній справі за позовом ВАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ЗАТ «Болгарка» про стягнення заборгованості за кредитним договором №111/2008 від 14.08.2008 року в розмірі 5443279,22 грн.

Ухвала набирає законної сили через пять днів з моменту її винесення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Д.Г. Нікітін