провадження № 2-о/243/246/2015
справа № 235/9047/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючої - судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Хміль О.М.,

за участю

заявниці ОСОБА_1,

представника заявниці ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Словянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту смерті особи, в якій вказує, що 01 липня 2015 року помер її колишній чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя у шлюбі із ОСОБА_3 у неї народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 13. листопада ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті чоловіка діти є законними спадкоємцями щодо спадщини, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Для отримання свідоцтва про смерть чоловіка вона звернулася до ВДРАЦС Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Однак їй було відмовлено у видачі Свідоцтва через те, що смерть її чоловіка було зареєстровано Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, та воно не є документом, оскільки свідоцтво видано органами та посадовими особами, які створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом та функціонують на непідконтрольній Україні території.

На підставі вищевикладеного, заявниця просить суд встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер 01 липня 2015 року на автотрасі Новоазовськ - Сєдове, в Новоазовському районі Донецької області.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та просила встановити факт смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_3, додатково зазначила, що встановлення даного факту їй необхідно для оформлення спадщини на дітей, а також для отримання допомоги по утриманню дітей у звязку з втратою годувальника. Крім того, допитана у порядку ст. 184 ЦПК України, як свідок, пояснила, що вона із ОСОБА_3 розвелася 13 квітня 2009 року. 04 жовтня 2014 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6. Під час спільного проживання у шлюбі із ОСОБА_3 13 листопада 2003 року у них народилися близнята ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_3 записаний їх батьком. Вона із ОСОБА_3 останнім часом не спілкувалася. Про те, що її колишній чоловік помер за обставин, зазначених у заяві, їй повідомила по телефону його теперішня дружина, яка на її прохання і переслала їй у електронному варіанті копію свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть, копію постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, витяг про смерть для отримання допомоги на поховання. Також їй повідомили, що він захований у м. Донецьку, на алеї слави, більш будь-яких відомостей їй повідомлено не було.

Представник заявниці ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги заявниці та просив їх задовольнити, визнавши факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Зазначив, що у звязку з проведенням АТО, а також тому, що ОСОБА_3, як видно із даних інтернетмережі, приймав активну участь у незаконних збройних формуваннях, всі можливі докази, які підтверджують факт його смерті його довірителькою надані.

Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську до судового засідання не зявився. 12 жовтня 2015 року через канцелярію суду подав клопотання за вих № 4607/03.2-38 від 16.10.2015 року про розгляд справи за відсутністю представника відділу з урахуванням заперечення та винести рішення згідно діючого законодавства (а.с.40).

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що вона проживає по сусідству із заявницею по вул. Шевченка, у м. Словянську. Може ствердити, що приїздила до цієї квартири теща ОСОБА_3, яка забирала його речі з квартири та повідомила, що він загинув у ДТП.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_2 І-НО № 264367 (а.с.8). від даного шлюбу вони мають дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження ОСОБА_2 І-НО № 615778 (а.с.10) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження ОСОБА_2 І-НО № 615779 (а.с.11).

У відповідності до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1(дошлюбне прізвище ОСОБА_5) Л.С. уклала шлюб із ОСОБА_6С.(а.с.9)

Заявниця проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.(а.с.4-5)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2503 від 02.07.2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 01 липня 2015 року. Місцем смерті зазначено: Україна, Донецька область, район Новоазовський. в графі «смерть настала» зазначено «травмований при ДТП на трасі Новоазовськ-Сідове» (а.с.37).

Як вбачається з довідки про причину смерті, смерть настала внаслідок закритої травми шийного відділу хребта (а.с.38).

Як вбачається із паперових роздруківок інтернет - сторінок, ОСОБА_3А загинув(ас.23-25).

Заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Однак їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про смерть, оскільки нею не надано документів, які відповідають вимогам Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 103/о), затвердженої Наказом МОЗ України 08.08.2006 N 545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. N 1152/13026.(а.с.17-18).

У відповідності до постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 11 липня 2015 року, водій ОСОБА_3 загинув під час ДТП на місті від отриманих травм. ДТП відбулося 01 липня 2015 року(а.с.35)

Відповідно до витягу про смерть для отримання допомоги на поховання, ОСОБА_3 помер 01 липня 2015 року(а.с.36-37).

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи їх посадові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт, виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлений зокрема факт смерті особи у певний час, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Встановлення такого факту в даному випадку необхідне заявниці для оформлення права її неповнолітніх дітей на спадщину, а також отримання допомоги на утримання дітей у звязку із втратою годувальника. Заявниця не має можливості отримати свідоцтво про смерть її колишнього чоловіка, оскільки у неї на даний час відсутнє лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть), у звязку з тим, що смерть її колишнього чоловіка відбулася на території, де безпосередньо проводиться АТО, та дана територія не підконтрольна владі України.

Відповідно до п. 8 ч.1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає їх до уваги, оскільки хоч вказані документи і не є державними актами, офіційними документами, які створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, у сукупності із показаннями заявниці, допитаної у судовому засіданні як свідка, показаннями свідка ОСОБА_7, даними інтернетмережі, за якими вбачається що ОСОБА_3 помер, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, на підставі яких суд може встановити, що смерть ОСОБА_3 настала 01 липня 2015 року під час ДТП, на 122 км траси Донецьк Новоазовськ - Сідове.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

З огляду на викладене, з метою захисту прав неповнолітніх дітей, з врахуванням зібраних по справі доказів, суд вважає за факт смерті ОСОБА_3 і визначає датою його смерті 01 липня 2015 року та місцем смерті автотраса Новоазовськ Сєдове в Новоазовському районі Донецької області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3,8,214,215,223,234, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт, що громадянин України, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_7, останнє відоме зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, помер 01 липня 2015 року на автотрасі Новоазовськ-Сєдове в Новоазовському районі Донецької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 25 жовтня 2015 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_9