Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Шуліку Аліну Володимирівну, на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного сторонами 11 березня 2008 року, просив стягнути з останньої заборгованість за цим договором у розмірі 29 748,59 грн, з яких: 3 тис. грн - заборгованість за кредитом, 16 540,80 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 8 315 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована складова), 1 392,79 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 540,80 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 тис. грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 16 540,80 грн та зменшеної судом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до 1 тис. грн комісії та штрафу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову.

У решті судові рішення не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

У ч. 2 ст. 324 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що 11 березня 2008 року відповідно до укладеного між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_6 договору, який складається із заяви клієнта та Умов і правил надання банківських послуг, останній було видано кредит у розмірі 3 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

На підставі вказаного договору відповідач зобов'язувалась щомісячно у строки, визначені умовами надання банківських послуг фізичним особам та правилами користування платіжною карткою, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, а також здійснювати погашення відсотків за користування коштами, сплачув <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>ати коміс <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>ію та штра <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>ф у разі порушення умов договору <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, у останньої виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 15 січня 2015 року становить 29 748,59 грн, з яких: 3 тис. грн - заборгованість за кредитом, 16 540,80 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 8 315,00 грн - заборгованість з комісії за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована складова) та 1 392,79 грн - штраф (процентна складова).

Апеляційний суд переглядаючи справу в апеляційному порядку, дійшов висновку, що зобов'язання має виконуватись належним чином, а тому задовольнив позов в частині стягнення трьох тисяч гривень заборгованості за кредитом та 16 540,80 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом. Крім того, урахувавши, що розмір нарахованих позивачем комісії та штрафу значно перевищує розмір самої заборгованості за тілом кредиту та матеріальне становище позичальника, дійшли висновку про зменшення їх розміру до 1 тис. грн.

З таким висновком судів колегія суддів повністю погодитися не можна, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А згідно з ст. 549 ЦК України видами неустойки є штраф і пеня, а тому висновок судів про наявність законних підстав для зменшення на підставі ст. 551 ЦК України розміру комісії не може бути визнаний обґрунтованим.

Оскільки місцевим судом при застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшено сукупний розмір комісії і штрафу до 1 тис. грн і при цьому не можливо визначити до якого розміру було зменшено розмір комісії, а до якого - штрафу, то рішення місцевого суду не може бути визнано законним і обґрунтованим в частині вирішення справи щодо стягнення штрафу і комісії.

Вказані недоліки можуть бути усунені на стадії апеляційного перегляду, а тому з метою недопущення затягування строків розгляд справи, то ухвала апеляційного суду на підставі ст. 338 ЦПК України в частині вирішення позовних вимог банку про стягнення комісії і штрафу підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

У решті ухвала апеляційного суду не оскаржується, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення комісії і штрафу скасувати, справу в цій частині передати на новий апеляційний розгляд.

У решті ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович