АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-791/628/2015р. Головуючий в І інстанції Булах Є.М.
Категорія: 27 Доповідач - Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року лютого місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що 24.09.2008 року банк надав відповідачу кредит у сумі 18658,88 доларів США на строк до 24.09.2014 року та сплатою 17,04% річних на рік. В забезпечення взятих на себе зобов'язань ОСОБА_1 передав банку у заставу автомобіль BMW, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. У зв'язку з порушенням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 23.10.2014 року виникла заборгованість у розмірі 9961,77 доларів США. Посилаючись на наведене, просили в рахунок погашення заборгованості, вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави автомобіль BMW, модель: 535, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу(технічний паспорт); звернути стягнення на предмет застави: вищезазначений автомобіль, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України; стягнути з відповідача судові витрати

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.09.2008 року у розмірі 9961,77 доларів США, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ВMW, модель: 535, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з визначенням вартості заставного майна відповідно до договору № НЕCFАЕ від 24.09.2008 року. Вирішено питання щодо судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо передачі ПАТ КБ «ПриватБанк» спірного автомобіля та комплекту ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Письмових заперечень на адресу апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо витребування заставного майна суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги банку є передчасними.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до кредитного договору № НЕCFАЕ від 24.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 18658,88 доларів США на строк до 24.09.2014 року та сплатою 17,04 % річних на рік за користування кредитом (а.с.45-51). В забезпечення взятих на себе зобов'язань відповідач передав ПАТ КБ «ПриватБанк» у заставу належний йому автомобіль ВMW, модель: 535, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1 (а.с.12-21). Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 23.10.2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 9961,77 доларів США, що еквівалентно 129004,86 грн, яка складається з: 7458,18 доларів США- заборгованість за кредитом; 747,40 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 205,44 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1057,99 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитом, а також штрафи: 19,31 доларів США- фіксована частина; 473,45 доларів США- процентна складова (а.с.5-7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.9 Закону України «Про заставу» законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Згідно зі ст.12.2.2. кредитно-заставного договору позичальник зобов'язаний усунути Подію Дефолту негайно або передати Предмет Застави у володіння Банку за актом приймання-передачі за адресою, що вказана у ст.17.13 Договору протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на Предмет Застави у Державному Реєстрі (а.с.18).

За змістом ст. 12.2.3. кредитно-заставного договору, якщо предмет застави не був переданий у володіння Банку в порядки та строки, визначені ст. 12.2.2. договору, Позичальник надає Банку право здійснити доставку Предмета Застави за адресою, вказаною у ст.17.13. цього договору, у володіння Банку для забезпечення його схоронності, як власними силами, так і на договірних засадах з третіми особами. Витрати, пов'язані з доставкою Предмета Застави покладаються на позичальника. Позичальник зобов'язується не чинити у такому випадку жодних перешкод у заволодінні Банком Предметом Застави.

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 письмову вимогу із вказівкою простроченої суми заборгованості, яка залишена останнім без реагування (а.с.9,10-11). З Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається, що Банком було зареєстровано звернення стягнення на спірний автомобіль 06.10.2014 року (а.с.26).

Відповідно до ч.2 ст.575 ЦК України, закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Зазначена норма кореспондує із ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.3 ст.576 ЦК України права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюється на її приналежності, якщо інше не встановлено договором.

Суд першої інстанції у порушення зазначених норм закону не звернув уваги на те, що передача предмета застави у володіння Банку в разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх зобов'язань відповідає умовам кредитно-заставного договору та вимогам закону, а відтак вимога банку про передачу в заклад автомобіля разом з комплектом ключів та свідоцтвом про його реєстрацію відповідає визначеним законодавством України способам захисту цивільних прав.

Оскільки рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо передачі ПАТ КБ «ПриватБанк» спірного автомобіля, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому воно у цій частині підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення вказаних вимог з вищенаведених підстав.

Рішення суду в іншій частині не оскаржується, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції на предмет його законності і обґрунтованості.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Передати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НЕCFАЕ від 24.09.2008 року публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» автомобіль BMW, модель: 535, рік випуску: 1997, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: