Справа № 308/2918/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Шкіря І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець РВ ДВС Ужгородського МРУЮ звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В подані посилається на те, що на виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 45421042 з примусового виконання виконавчого листа № 308/2918/14-ц від 19.05.2014 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, Єлізавети, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Юліани, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2014 р. і до досягнення ними повноліття. 12.11.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника та зобовязано його з явитися в строк до 19.11.2014 р. Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику було надіслано розрахунок заборгованості по аліментам. Боржник на зазначену у постанові про відкриття виконавчого провадження дату (19.11.2014 р.) зявився та поставив підпис під ознайомленням з розрахунком заборгованості по аліментам. Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення: 13.11.2014 р. р. державним виконавцем надіслано запити до реєструючих майно установ про зареєстроване за боржником рухоме та нерухоме майно, згідно відповідей нерухоме за боржником не зареєстровано; 24.11.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, копії якої надіслано до відповідних установ для виконання та боржнику для відома; 09.02.2015 р. державним виконавцем письмово проінформовано стягувача ОСОБА_2 про її право звернутися до правоохоронних органів з заявою про притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів; 16.02.2015 р. до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ звернулася стягувач ОСОБА_4 із заявою про внесення подання до суду про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон в звязку з невиконанням рішення суду; 16.02.2015 р. державним виконавцем надіслано на адресу боржника виклик, за яким він мав зявитись 23.02.2015 р., на зазначену дату боржник не зявився; 25.06.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника транспортного засобу). Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2015 р. склала 31161.12 грн. Враховуючи наведене, протягом періоду з 11.03.2014 р. по 03.11.2015 р. рішення суду боржником не виконано, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Просить тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Ужгородського міськрайонного суду про стягнення аліментів.

Представник РВ ДВС Ужгородського МРУЮ в судове засідання не зявився. Відповідно до прохальної частини подання просить розглянути справу без участі державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Встановлено, що на виконанні у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 45421042 по примусовому виконанню виконавчого листа № 308/2918/14-ц від 19.05.2014 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Єлізавети, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Юліани, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 11.03.2014 р. і до їх повноліття.

12.11.2014 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобовязань, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Як вбачається з письмового подання, постановою державного виконавця від 12.11.2014 р. відкрито виконавче провадження. При цьому, у поданні йдеться лише про наявність у боржника невиконаного грошового зобовязання, без визначення причин та доцільності відповідного обмеження, обставин які обумовлюють прийняття такого рішення. Сама по собі заборгованість за виконуваним рішенням не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязання. Також в поданні не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що обмеження ОСОБА_1 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником судового рішення і буде сприяти погашенню ним заборгованості.

Водночас, встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду, як просить державний виконавець в прохальній частині подання, не враховуватиме специфіки виконуваного рішення і може тлумачитися як обмеження боржника у праві виїзду за кордон на весь період виконання зобовязань із сплати аліментів на утримання дітей, зокрема, до їх повноліття. За відсутності заборгованості за виконуваним рішенням суду таке обмеження вочевидь порушуватиме права боржника у виконавчому провадженні (ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Копію ухвали надіслати РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сарай А.І.