Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22- ц/778/5034/15
Є.у.№ 320/4505/15
Головуючий у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління з активами «Прімоколект - Капітал» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором від 11.07.2008 року в розмірі 15 688, 24 грн. Заявник зазначав, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 08.09.2009 року з відповідачів на користь ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 021Т011223560 від 31.07.2008 року в розмірі 15 688, 24 грн. Виконавчі листи Банком було отримано та направлено на виконання у ВДВС Мелітопольського МУЮ. Постановою державного виконавця виконавчі документи було повернуті стягувану у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. 17.07.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Передача документів від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» зайняла додаткову затрату часу. Під час відступлення права вимоги відбулася затримка у передачі документів, у зв'язку з чим виконавчі листи не було своєчасно пред'явлені до виконання.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року заяву задоволено.

Поновлено пропущений строк для пред'явлення виконавчих листів № 2-3562/09 виданих Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми в розмірі 15 688, 24 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати.

В судове засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони не з'явилися, направили письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд обгрунтовано виходив з поважності причин пропущення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.09.2009 року задоволено позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 15 285 грн. та вирішено питання судових витрат.

08.09.2009 року представник позивача отримав виконавчі листи на виконання рішення суду, які були передані у ВДВС Мелітопольського МРУЮ для примусового виконання. Постановою державного виконавця від 04.03.2010 року виконавчі листи повернуті стягувану на підставі ст.40 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв'язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

17 липня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступника ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором.

Ухвалою суду від 26 вересня 2012 року за заявою Банку у зв'язку з відступленням права вимоги здійснено заміну сторони виконавчого провадження.

Звертаючись до суду із заявою, ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» зазначає, що строк потворного пред'явлення виконавчих листів до виконання був пропущений з поважних причин, оскільки фактична передача кредитних справ зайняла значний період часу.

В силу ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умовами ст.371 ЦК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З конструкції статті убачається, що у Кодексі не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, які набрали законної сили 09 березня 2011 року, виконавчі документи, зокрема по виконанню судових рішень, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Колегія суддів вважає, що судом обгрунтовано прийняті до уваги посилання заявника на те, що поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа зумовлена значною кількістю кредитних справ, що передавалися Банком на виконання договору уступки права вимоги.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що існує ризик невиконання рішення суду про стягнення з відповідачів суми боргу в сумі 15 688,24 грн.

З матеріалів справи убачається, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 після ухвалення рішення суду про стягнення з них заборгованості за кредитним договором не приймали жодних зусиль для його виконання, що свідчить про порушення з їх боку прав позивача на виконання судового рішення, враховуючи, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Крім того, виконання судового рішення є обов'язком відповідача з часу набрання рішення законної сили.

Правосуддя здійснюється не лише в результаті розгляду і вирішення цивільної справи, а за умов реального захисту прав, свобод та інтересів учасників цивільного судочинства, що можливо при реалізації судових рішень і перш за все в порядку їх примусового виконання у процедурах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить п. 1ст. 6 ЄКПЛ, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, слід розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей ст. 6 ЄКПЛ. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права являються неспроможними, оскільки зводяться до небажання боржників протягом тривалого часу виконувати судове рішення.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги її не спростовують. Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст.303,307,312 п.1,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: