Справа № 592/3501/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай О. І.
Номер провадження 22-ц/788/340/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: Друга Сумська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

про визнання довіреності недійсною,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом вимог цивільного та цивільно-процесуального законодавства, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

При цьому зазначає, що рішення ухвалене при відсутності позивача та його представника, повідомлення про дату і час слухання справи вона не отримувала. Вказує, що судом не направлялись до експертного бюро медична документація і оригінал заяви ОСОБА_10 про видачу паспорта, які експерт просив надати і відсутність яких суттєво позначилось на результаті дослідження. Вважає, що висновок експерта судом не досліджувався і для його повноти та ясності необхідно призначити додаткову експертизу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення відповідача ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_8- ОСОБА_11, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довіреності від 12 серпня 2005 року ОСОБА_10 уповноважила ОСОБА_5 оформити договір довічного утримання на належний їй житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_12 При цьому висловила бажання, щоб в її безкоштовному довічному користуванні залишився весь житловий будинок. Сума матеріального забезпечення - 150 гривень на місяць. Довіреність була підписана ОСОБА_10 в присутності державного нотаріуса Другої Сумської державної нотаріальної контори Лермонтової Н.М., в зв'язку з хворобою на дому за адресою: АДРЕСА_1 та нею посвідчена.

Як вбачається з тексту зазначеної довіреності, вона підписана ОСОБА_10 власноручно. При посвідченні довіреності нотаріусом Лермонтовою Л.М. встановлювалася та перевірялася дієздатність ОСОБА_10 (а.с. 195).

29 вересня 2005 року відповідач ОСОБА_5 на підставі вказаної довіреності від імені ОСОБА_10 уклала договір довічного утримання з ОСОБА_12 (а.с.20).

На підставі цього договору ОСОБА_10 передала у власність ОСОБА_12 належні їй 34/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_12 зобов'язалась довічно та повністю утримувати (доглядати) ОСОБА_10, забезпечувати її продуктами харчування, одягом та необхідною допомогою і зберігати в її довічному безкоштовному користуванні з правом довічного безкоштовного проживання 34/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарчих та побутових будівель, а також матеріально забезпечувати в сумі 150 гривень щомісячно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 померла (а.с.6).

У травні 2009 року позивач звертався до суду з позовом про визнання недійсною довіреності від 12 серпня 2005 року з тих підстав, що в тексті довіреності не має посилань на її посвідчення у присутності іншої особи, при наявності очевидних вад здоров'я у ОСОБА_10, а також не зазначено, що текст довіреності був прочитаний нотаріусом. Крім того, просив визнати недійсним договір довічного утримання від 29 вересня 2005 року в зв'язку з тим, що такий правочин було укладено за довіреністю від 12 серпня 2005 року, яка на його переконання є недійсна.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 22-24).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2012 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2012 року скасовано, позов ОСОБА_3 про визнання недійсними довіреності та договору довічного утримання задоволено (а.с. 25-26).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року рішення Апеляційного суду Сумської області від 19 липня 2012 року скасовано, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2012 року залишено в силі (а.с. 27-29).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2012 року, яке набрало законної сили, встановлено, що волевиявлення ОСОБА_10 на складання довіреності для подальшого укладення договору довічного утримання між нею і ОСОБА_12 відповідало її внутрішній волі та було спрямоване на реальне настання правових наслідків.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з висновком експерта від 24 листопада 2014 року підпис у довіреності від 12 серпня 2005 року виконаний ймовірно ОСОБА_10 (а.с.185-190).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що позивач не довів тих обставин, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а саме те, що довіреність від 12 серпня 2005 року підписана не ОСОБА_10

Такий висновок суду є правильним і таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Видача довіреності є одностороннім правочином, щодо якого в силу положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності.

Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що довіреність видана з порушенням ч. 2 ст. 207 ЦК України, оскільки була підписана не довірителем ОСОБА_10 В зв'язку з цим просив суд визнати її недійсною.

В силу ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з висновком експерта від 24 листопада 2014 року підпис у довіреності від 12 серпня 2005 року виконаний ймовірно ОСОБА_10 (а.с.185-190).

Доказів, які б спростовували висновок експерта чи підтверджували доводи позовної заяви та апеляційної скарги стороною позивача не надано.

Заявник апеляційної скарги помилково вважає, що висновок експерта судом не досліджувався, оскільки зі змісту рішення вбачається, що місцевий суд дав йому оцінку.

Крім того, за клопотанням представника позивача - ОСОБА_4, в апеляційному суді призначалася додаткова судова почеркознавча експертиза, проте, незважаючи на неодноразові запити судового експерта на адресу позивача та його представника про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, які апеляційним судом вручалися представнику позивача для виконання, додаткові матеріали експерту надані не були, внаслідок чого від науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи (а.с. 279-280).

З наданих в судовому засіданні пояснень експерта ОСОБА_15 вбачається, що нею були враховані документи, що надійшли разом з ухвалою про призначення додаткової експертизи, проте, без надання вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_10 за період 2005 року або найбільш наближеного часу до виконання досліджуваного документа (довіреності) провести додаткову експертизу неможливо.

Такі зразки, як пояснив представник позивача, відсутні, в зв'язку з чим надати їх немає можливості.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання довіреності від 12 серпня 2005 року недійсною.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник позивача ОСОБА_4 не отримувала повідомлення про слухання справи 19 грудня 2014 року спростовуються матеріалами справи, зокрема, повідомленням про вручення (а.с. 212), з якого вбачається, що ОСОБА_4 - представник позивача ОСОБА_3, отримала повідомлення 09 грудня 2014 року.

З огляду на зазначене, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: