АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-7329 / 2011 р. Категорія: договірні
Головуючий: 1 інстанції Гріщенко І.О. Доповідач: Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Малінської С.М., Даниленка В.М.,

при секретарі: Андрійко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк" в особі Харківської філії ПАТ „Кредитпромбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та за договорами поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ „ Кредит промбанк" в особі Харківської філії, 3-ті особи: ОСОБА_3 ОСОБА_4 про припинення правовідносин, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року позивач - ПАТ «Кредитпромбанк" звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що 19 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 334-КЕК-07, згідно якого останньому на умовах строковості, платності та цільового характеру використання було надано споживчій кредит у розмірі 30 000,00 грн. із кінцевим строком його погашення 18.12.2009 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитними коштами в розмірах, визначених у договорі та додатковій угоді до нього.

За умовами вказаного Кредитного договору позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами відповідно до погодженого сторонами графіка погашення кредитної заборгованості.

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань за Кредитним договором, того ж дня, тобто 19.12.2007 року між позивачем ПАТ «Кредитпромбанк"» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 334-ПЕК/1-07, згідно якого останній поручився перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі узятих на себе кредитних зобов'язань та взяв на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання. Також, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань за Кредитним договором, 19.12.2007 року між позивачем ПАТ «Кредитпромбанк"» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 334-ПЕК/2-07, згідно якого останній поручився перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі узятих на себе кредитних зобов'язань та взяв на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання.

Банківська установа свої договірні зобов'язання за Кредитним договором № 334-КЕК-07 від 19 грудня 2007 року виконала в повному обсязі, надавши позичальнику ОСОБА_3 кредит у вищезазначеному розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, але останній узяті на себе зобов'язання належним чином не виконує та порушує умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків, у зв'язку з чим станом на 26.01.2010 року утворилася значна кредитна заборгованість на загальну суму 17306,88 грн., яка складається із основної заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по процентах за користування кредитними коштами, а також передбачених кредитною угодою неустойок за порушення позичальником своїх договірних зобов'язань.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позичальник ОСОБА_3 у добровільному порядку повертати банківській установі запозичені грошові кошти не бажає, а неодноразові письмові вимоги про усунення порушень узятих на себе позичальником зобов'язань, направлені як на адресу останнього, так і на адресу його поручителей, залишилися без відповідного реагування, позивач ПАТ «ЬСредитпромбанкк» просив суд у примусовому порядку стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно на його користь кредитну заборгованість за Кредитним договором № 334-КЕК-07 від 19 грудня 2007 року в загальному розмірі 17306,88 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 10495,42 грн, та заборгованості за процентами в розмірі 1682,98, Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача суму пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 5128,48 грн.

06.07.2010 року відповідачем ОСОБА_2 була подана зустрічна заява в якій він просить припинити договір поруки, укладений 19 грудня 2007 року між ним та ПАТ „Кредтпромбанк", в обґрунтування позову він вказав, що відповідно до договору поруки від 19.12.2007 року він зобов"язався перед ПАТ „Кредитпромбанк" солідарно відповідати за зобов"язаннями позичальника ОСОБА_3 за укладеним між нею та ПАТ „Кредитпромбанк" кредитним договором. 02.03.2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ „Кредитпромбанк" було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Положеннями додаткової угоди № 1 від 02.03.2009 року фактично був змінений обсяг відповідальності позичальника ОСОБА_3 та передбачена можливість банка в односторонньому порядку змінити черговість погашення зобов'язань за договором, що призвело на думку позивача по зустрічному позову до збільшення обсягу його відповідальності.

Рішенням Дзержинськогорайонного суду м. Харкова від 01 березня 2001 року позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» задоволено.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за Кредитним договором №334-КЕК-07 від 19 грудня 2007 року в загальному розмірі 17306,88 грн.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк»суму пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за кредитним договором в розмірі 5128,48 грн.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» судові витрати по оплаті судового збору у сумі 173 грн. та витрат на інформаційно-техничне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування зазначеного заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про відмову в задоволенні заявлених ПАТ «Кредитпромбанк" до ОСОБА_2 позовних вимог та задоволення в повному обсязі зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення договору поруки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковій зміні, виходячи з наступного.

Згідно ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В даному ж випадку рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, не в повній мірі відповідає цим вимогам процесуального закону.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК України).

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 527 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, в разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за його порушення визначені у Главі 51 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України.

Згідно з частиною 2 вказаної правової норми, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (тобто, залишку боргу в цілому), та сплати процентів.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Основне зобов'язання - це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі- продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами цивільної справи, 19 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 334-КЕК-07, згідно якого останньому на умовах строковості, платності та цільового характеру використання було надано споживчій кредит у розмірі 30 000,00 грн. із кінцевим строком його погашення 18.12.2009 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитними коштами в розмірах, визначених у договорі та додатковій угоді до нього.

За умовами вказаного Кредитного договору позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами відповідно до погодженого сторонами графіка погашення кредитної заборгованості.

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань за Кредитним договором, того ж дня, тобто 19.12.2007 року між позивачем ПАТ «Кредитпромбанк"» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 334-ПЕК/1-07, згідно якого останній поручився перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі узятих на себе кредитних зобов'язань та взяв на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання. Також, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань за Кредитним договором, 19.12.2007 року між позивачем ПАТ «Кредитпромбанк"» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 334-ПЕК/2-07, згідно якого останній поручився перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі узятих на себе кредитних зобов'язань та взяв на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання.

Банківська установа свої договірні зобов'язання за Кредитним договором № 334-КЕК-07 від 19 грудня 2007 року виконала в повному обсязі, надавши позичальнику ОСОБА_3 кредит у вищезазначеному розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, але останній узяті на себе зобов'язання належним чином не виконує та порушує умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків, у зв'язку з чим станом на 26.01.2010 року утворилася значна кредитна заборгованість на загальну суму 17306,88 грн., яка складається із основної заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по процентах за користування кредитними коштами, а також передбачених кредитною угодою неустойок за порушення позичальником своїх договірних зобов'язань.

Проте, останній усупереч досягнутим між сторонами домовленостям узяті на себе зобов'язання належним чином не виконує та протягом тривалого часу порушує умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим утворилася значна кредитна заборгованість, яка позичальником залишається не погашеною, незважаючи навіть на відповідні неодноразові письмові повідомлення банку про наявність таких порушень.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції у цілому правильно керувався зазначеними вище нормами матеріального права та умовами укладених між сторонами кредитного договору та договорів поруки, а тому встановивши факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_3 своїх договірних зобов'язань, що останнім, як і іншими відповідачами по справі, визнається й не заперечується, обгрунтовано задовольнив заявлені ПАТ «Кредитпромбанк» позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь банківської установи заборгованості за кредитом, яка має місце, а також нарахованої банком пені та штрафів за прострочку виконання боржником грошових зобов'язань.

Однак, при цьому суд першої інстанції не звернув уваги на те, що сторони Кредитного договору від 19 грудня 2007 року своїми додатковою двосторонньою письмовою угодою, укладеною без повідомлення та згоди поручителя ОСОБА_2 фактично змінили обсяг відповідальності позичальника ОСОБА_3, а саме передбачена можливість банка в односторонньому порядку змінити черговість погашення зобов"язань за договором, що призвело до збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_2

За таких обставин, враховуючи наведене вище, рішення Дзержинськогорайонного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року, ухвалене по справі, не може бути визнане цілком правильним, законним, обґрунтованим, а тим більше, справедливим, у зв'язку з чим судова колегія вважає за необхідне на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України змінити це судове рішення, скасувавши його в частині, що стосується задоволених позовних вимог ПАТ «Кредитпромбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2007 року, укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 та ухваливши в цій частині заявлених позовних вимог нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми за договором поруки з ОСОБА_2

Крім цього судова колегія приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання договору поруки припиненим підлягають задоволенню, виходячи з того, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не заперечував того факту, що ПАТ „Кредитпромбанк" в порушення вимоги ст. 559 ЦК України належним чином не повідомив поручителя про зміну обсягу відповідальності ОСОБА_2

Що ж стосується питання про розподіл судових витрат по справі, то це питання судова колегія вирішує з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2011 року змінити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за Кредитним договором Х°334-КЕК-07 від 19 грудня 2007 року в загальному розмірі 17306,88 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ „ Кредитпромбанк" в особі Харківської філії, 3-ті особи: ОСОБА_3 ОСОБА_4 про припинення правовідносин задовольнити.

Визнати договір поруки Хе 334-ПЕК/2-07 від 19 грудня 2007 року , укладений між ПАТ „ Кредит промбанк" та ОСОБА_2 припиненим.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» судові витрати по оплаті судового-збору по 86,50 грн. з кожного та витрати на інформаційно-техничне забезпечення розгляду справи по 60 грн. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді