У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ «Альфа Банк» звернулося до суду із указаним позовом. Зазначало, що 17 березня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 700004589, згідно з умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 17541,75 доларів США. На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 17 березня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 700004589-П. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконує, просило задовольнити позов.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом, вказувала, що 29 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа Банк» укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору. Ці зміни були внесені у зв'язку із встановленням нового строку погашення кредиту, - 18 березня 2018 року. В цей же день між нею та відповідачем укладений договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки. Відповідач у розрахунку заборгованості по кредитному договору зазначив розмір відсоткової ставки за користування кредитом 16 % річних з 1 вересня 2008 року, хоча умовами кредитного договору передбачено відсоткову ставку у розмірі 13,5 %. При ознайомленні з додатками, які були надані до суду ПАТ «Альфа Банк», вона звернула увагу, що в додатку № 1 договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору зазначено розмір відсоткової ставки 16 % річних з 1 вересня 2008 року по 18 березня 2018 року. Посилаючись на те, що без її згоди збільшено розмір процентної ставки, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, просила визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року у задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа Банк", третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано договір поруки № 700004589-П від 17 березня 2008 року припиненим, стягнуто з ПАТ «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 243 грн 60 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість у розмірі 83322 грн 80 коп. та 1249 грн 64 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 17 березня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 700004589, згідно з умовами якого банк надає останньому кредит у розмірі 17541,75 доларів США.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 17 березня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 700004589-П.

Відповідно до п. 11. 2 кредитного договору договір може бути змінений або розірваний тільки за взаємною згодою сторін крім випадків, передбачених договором або законодавством України. Правочин про його зміну або розірвання повинен бути вчинений у письмовій формі та скріплений печаткою банку.

З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору № 700004589 від 17 березня 2008 року, згідно з умовами пунктів 1 та 2 якого сторонами змінено п. 2. 3 розділу № 1 «Базові умови кредитування» кредитного договору та викладено його в наступній редакції: дата остаточного повернення кредиту 18 березня 2018 року. Додаток № 1 до кредитного договору викладено в новій редакції, наведеній в додатку № 1 до цього договору про внесення змін і доповнень, в якому зазначено в тому числі період дії відсоткової ставки 13,5 % - 17 березня 2008 року по 31 серпня 2008 року, а період дії відсоткової ставки 16 % - 1 вересня 2008 року по 18 березня 2018 року.

29 вересня 2011 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 700004589-П від 17 березня 2008 року, за умовами п. 1 якого сторони домовились змінити п. 2.1 договору та викласти його в наступній редакції: «2.1 У відповідності з цим договором поручитель поручається за виконання боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі основного договору, або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обов'язок повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 18 березня 2018 року; обов'язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору; обов'язок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із основного договору; обов'язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за основним договором».

З огляду на викладене, ОСОБА_1, уклавши з ПАТ «Альфа Банк» 29 вересня 2011 року договір про внесення змін і доповнень № 1 до договору поруки № 700004589-П від 17 березня 2008 року, зобов'язалася повертати банку кредит рівними частинами, у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору не пізніше 18 березня 2018 року та щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком № 1 до основного договору, тобто погодилася з додатком № 1 до кредитного договору, викладеним в новій редакції 29 вересня 2011 року, яким передбачено період дії відсоткової ставки 16 % з 1 вересня 2008 року по 18 березня 2018 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про те, що зміна процентної ставки за користування кредитом здійснена сторонами кредитного договору відповідно до його умов, а поручитель дав згоду відповідати за виконання позичальником такого зобов'язання, обґрунтовано задовольнив позов ПАТ «Альфа Банк», та відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, оскільки підстав для припинення поруки, на які вона вказувала в обґрунтування вимог, не встановлено.

Доводи касаційної скарги про те, що банком змінено проценту ставку в односторонньому порядку та без дотримання процедури такої зміни, встановленої п. 6. 2 кредитного договору і без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності останнього, підлягають відхиленню.

Згідно умов кредитного договору (п. 2. 8) його невід'ємною частиною є додаток № 1 до цього договору.

У цьому додатку в т. ч. зазначена номінальна процентна ставка річних, яка визначена в розмірі 13,5 % на день укладення договору і відповідала розміру вказаному в п. 2. 2.

Зміна умов кредитного договору його сторонами, зокрема додатку № 1 в частині розміру процентної ставки і періоду її, дії вказує на те, що сторони кредитного договору змінили його умови і в частині розміру процентної ставки.

Не внесення при цьому змін до п. 2. 2 кредитного договору, коли додаток № 1 є його невід'ємною частиною, не може свідчити, що зміна кредитної ставки не відбулася або ж порушені умови і порядок її зміни, оскільки зміни до додатку № 1 підписані як кредитором так і позичальником, що відповідає п. 11. 2 кредитного договору.

Про внесення 29 вересня 2011 року змін до додатку № 1 до кредитного договору поручитель була обізнана і погодилась відповідати за виконання боржником зміненого зобов'язання шляхом укладення з банком в цей же день змін і доповнень до договору поруки.

Така досягнута між сторонами договору поруки домовленість свідчить про надання поручителем своєї згоди відповідати за виконання божником зміненого основного зобов'язання.

З огляду на викладене відсутні підстави вважати, що зміна забезпеченого зобов'язання проведена без його згоди.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених апеляційним судом на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухваленому ним рішенні висновків, у зв'язку з чим підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова