АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2220/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 24 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н.І., Корнієнко Н.В.
секретарНаконечна М.М., Анкудінов О.І.

за участю:

представника відповідачів ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року та представника ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року та ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2015 року про відмову в задоволенні заяви про розгляд зауважень до технічного запису судового засідання від 21.07.2015 року у справі за позовом КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території,

в с т а н о в и л а :

Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради звернулось до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно ордеру № 1477 відповідачі є квартиронаймачами квартири АДРЕСА_1. Квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, утримання якого здійснює КП «Соснівська СУБ». Особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_9 та за даною адресою зареєстровано 3 особи, які є відповідачами у справі.

Відповідачі ухиляються від сплати коштів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, тому за період з 01 січня 1999 року по 01 листопада 2014 року утворилась заборгованість в сумі 5257,71 грн.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 на користь КП «Соснівська СУБ» заборгованість за комунальні послуги по утриманню прибудинкової території та будинку за період з 06.11.2011 року по 06.11.2014 року в сумі 284,43 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Соснівська СУБ» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції від 21 липня 2015 року в частині задоволених вимог, в яких позивачу відмовити, та вирішити питання щодо стягнення судових витрат відповідно до ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2015 року про відмову в задоволенні заяви про розгляд зауважень до технічного запису судового засідання від 21.07.2015 року.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає не у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 є квартиронаймачами квартири АДРЕСА_1, та проживають за вказаною адресою, що підтверджується ордером № 1477, виданим на підставі рішення виконкому Соснівської Ради народних депутатів міста Черкаси № 550 від 20.12.1978 року (Т. 1 а.с. 78) та довідкою про склад сім'ї № 4939 від 28.10.2014 року (Т. 1 а.с. 5).

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та утриманні КП «Соснівська СУБ» Черкаської міської ради.

КП «Соснівська СУБ Черкаської міської ради» є правонаступником частини підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне управління» № 2, 5, 6, 7 відповідно до передавального балансу, згідно з рішенням Черкаської міської ради від 16.07.2009 року № 5-2252 «Про припинення комунальних підприємств житлово-комунального господарства» (Т. 1 а.с. 80-83).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території у відповідачів виникла починаючи з січня 1999 року (Т. 1 а.с. 6-9).

Оскільки КП «Соснівська СУБ» є правонаступником ВЖРЕУ-7, яке надавало послуги з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1, воно також має право вимагати від відповідачів сплату заборгованості, яка виникла до припинення ВЖРЕУ-7 та продовжує існувати на даний час.

Відповідачі не надали відповідних доказів звернення до позивача з приводу невірного нарахування витрат, чи неналежного надання послуг. В матеріалах справи відсутні докази, які спростовують наявність у відповідачів заборгованості перед позивачем за надані послуги (зокрема, квитанції).

Водночас, надані відповідачами копії квитанцій за червень-липень 2008 року, вересень-жовтень 2008 року, травень-липень 2009 року, липень-серпень 2010 року, квітень-травень 2012 року, вересень-листопад 2012 року свідчать про наявність заборгованості зі сплати послуг за обслуговування будинку та прибудинкової території, розмір якої збігається з розміром, зазначеним у наданому позивачем розрахунку (Т. 1 а.с. 6-9, 150-151).

Таким чином, відповідачі знали про заборгованість, однак не вчиняли будь-яких дій щодо з'ясування її розміру та проведення відповідного розрахунку з позивачем.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідачів на довідку ВЖРЕУ-7 про склад сім'ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги № 977 від 30.01.2007 року, в якій вказано, що заборгованості по квартплаті немає, оскільки її дійсність та походження не встановлена судом (Т. 1 а.с. 152). Крім того, з рахунку-повідомлення на оплату послуг ВЖРЕУ-7 за червень 2008 року вбачається, що станом на 01.06.2008 року заборгованість зі сплати послуг відповідачів складає 3458,41 грн. (Т. 1 а.с. 150 зворот), що також підтверджує наявність заборгованості, вказаної позивачем.

Судом першої інстанції вірно визначено, що правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», та застосовано положення ст. ст. 10, 20, 24 вказаного Закону.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватись належним чином. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи наведене, суд прийшов до вірного висновку, що відповідачі сплачували послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості та порушення прав позивача. Тому така заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, але не в солідарному порядку, а в рівних частинах.

Таким чином, судом першої інстанції вірно визначено, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі, визначеному позивачем та підтвердженому відповідними доказами в матеріалах справи.

Судом також вірно визначено, що відсутність письмового договору між сторонами на надання вказаних послуг, не є підставою для звільнення від сплати послуг, які були надані позивачем та отримані відповідачами.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин строку позовної давності та стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості лише в межах трьохрічного строку звернення до суду.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст. 256 ЦК України).

Ст. 260 ЦК України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Колегія суддів відхиляє твердження КП «Соснівська СУБ» про переривання строку позовної давності, оскільки не зрозуміло які саме платежі було здійснено відповідачами - зі сплати поточних нарахувань за надані послуги чи зі сплати заборгованості за минулий період.

Так, ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування заборгованості за надані послуги почалось із січня 1999 року (Т. 1 а.с. 6-9). Перший платіж у розмірі 78,20 грн. відповідачами було здійснено у лютому 2008 року (Т. 1 а.с. 6). При цьому, сума нарахувань за надані послуги у лютому 2008 року складає також 78,20 грн.

Таким чином, не можливо встановити, чи були вказані дії вчинені відповідачами з метою сплати заборгованості за надані позивачем послуги, яка виникла до лютого 2008 року.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно визначено, що сума заборгованості відповідачів перед позивачем за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території з урахуванням трьохрічного строку позовної давності складає 284,43 грн.

Однак, судом помилково вказано період, за який стягується заборгованість - 06.11.2011 року по 06.11.2014 року.

Так, позивач звернувся до суду із позовною заявою 06.11.2014 року, в якій просив стягнути заборгованість станом на 01.11.2014 року (Т. 1 а.с. 3-3), однак, під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути заборгованість станом на 01.02.2015 року (Т. 1 а.с. 69-70). Тому період, за який необхідно стягнути заборгованість, слід визначити з 06.11.2011 року по 01.02.2015 року.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в сумі 284,43 грн., однак, допустив помилку, в зазначенні періоду виникнення заборгованості, а тому рішення в цій частині підлягає зміні. Крім того, судом першої інстанції помилково стягнуто з відповідачів заборгованість за наданні послуги та судові витрати в солідарному порядку, оскільки такий порядок не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_9,ОСОБА_11, ОСОБА_10 на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. - по 81 гривні 20 коп., з кожного.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_7 на стягнення з позивача на користь відповідачів понесених ними судових витрат, які складаються з 60 грн. витрачених їх представником на проїзд та 1000 грн. - компенсації, пов'язаної з відривом представника відповідачів від виробництва. Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції вимоги про стягнення вказаних витрат відповідачами не заявлялись, із такою заявою представник відповідачів звернувся вже після винесення рішення у справі (а.с. 153).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, вказані вимоги представника відповідачів задоволенню не підлягають.

Колегія суддів також вважає, що ухвала суду першої інстанції від 27 листопада 2015 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про розгляд письмових зауважень до технічного запису судового засідання від 21.07.2015 року, не підлягає скасуванню, оскільки постановлена відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства.

Крім того, наведені ОСОБА_7 обставини неповноти журналу судового засідання жодним чином не можуть вплинути на вирішення справи по суті позовних вимог, оскільки в основу рішення у даній справі покладені письмові докази, надані сторонами під час розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційні скарги КП «Соснівська СУБ» та ОСОБА_7 задовольняє частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2015 року про відмову в задоволенні заяви про розгляд зауважень до технічного запису судового засідання від 21.07.2015 року залишає без змін.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року у справі за позовом КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території змінює в частині визначення періоду стягнення заборгованості, порядку стягнення заборгованості і судових витрат.

Стягує з ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 на користь Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради заборгованість за надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 06 листопада 2011 року по 01 лютого 2015 року в сумі 284 гривні 43 коп., в рівних частинах по 94 грн. 81 коп., з кожного.

Стягує з ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 на користь Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради сплачений ним судовий збір по 81 гривні 20 коп., з кожного.

Оскільки апелянтом при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не було сплачено судовий збір, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_10 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції по 133 грн. 98 коп., з кожного, який підлягає внесенню на спеціальний рахунок.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради та представника ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 листопада 2015 року про відмову в задоволенні заяви про розгляд зауважень до технічного запису судового засідання від 21.07.2015 року - залишити без змін.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 липня 2015 року у справі за позовом КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території - змінити в частині визначення періоду стягнення заборгованості, порядку стягнення заборгованості і судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 на користь Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради заборгованість за надані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території за період з 06 листопада 2011 року по 01 лютого 2015 року в сумі 284 гривні 43 коп., в рівних частинах по 94 грн. 81 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 на користь Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради сплачений ним судовий збір по 81 гривні 20 коп., з кожного.

Стягнути з ОСОБА_9, ОСОБА_10 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції по 133 грн. 98 коп., з кожного, який підлягає внесенню на спеціальний рахунок.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :