Справа № 529/716/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великорудківської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що після смерті батька ОСОБА_2 він, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,77 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Мала Рудка Великорудківської сульської ради Диканського району Полтавської області /далі - Великорудківська сільська рада/, однак через втрату оригінала Державного акта на право приватної власності на землю та відсутність відомостей про цю землю у Державному земельному кадастрі позбавлений можливості нотаріально оформити право власності на неї, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Від відповідача - Великорудківської сільської ради - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа - Диканська державна нотаріальна контора Полтавської області /далі - Диканська держнотконтора/ - заперечень проти позову не подала, подала клопотання про розгляд справи у відсутність її представника.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача та представників відповідача і третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст.174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

05 грудня 2014 року в с. Мала Рудка Диканського району Полтавської області помер ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 276225, виданим 09 грудня 2014 року виконавчим комітетом Великорудківської сільської ради. За життя нині померлому ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю /далі -Державний акт/ серії ІV-ПЛ № 029407, виданого 23 січня 2002 року Великорудківською сільською радою народних депутатів, належала земельна ділянка площею 0,77 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Мала Рудка Великорудківської сільської ради. Державний акт був виданий у визначеному на той час порядку і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 541. Ксерокопія державного акта мається у матеріалах справи.

Належність вказаної землі померлому ОСОБА_2 також підтверджено витягами про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, виданими відділом Держземагенства у Диканському районі Полтавської області 01.07.2015 року.

Відповідно до положень ст. 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами. Положенням ст. 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту реєстрації цих прав. Однак зміст ст. 125 ЗК України та порядок реєстрації земельних ділянок був змінений у 2009 році, а Закон України "Про Державний земельний кадастр" почав діяти лише з 01.01.2013 року, тобто після видачі ОСОБА_2 державного акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказана вище земельна ділянка належала ОСОБА_2 на законних підставах, хоча в подальшому після зміни земельного законодавства і не була внесена до Державного земельного кадастру, та оригінал Державного акта на його ім'я був втрачений, а тому є спадковим майном.

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1233, 1268, 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Згідно копії заповіту, посвідченого 07 травня 2012 року секретарем виконкому Великорудківської сільської ради, ОСОБА_2 заповів все своє майно своєму синові ОСОБА_1 - позивачу по справі.

З довідки Диканської держнотконтори вбачається, що позивач прийняв у встановлений законом строк та порядку спадщину, подавши відповідну заяву, однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку через відсутність в даний час оригінала Державного акта на ім'я померлого ОСОБА_2 та відсутність відомостей про цю землю у Державному земельному кадастрі.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка є спадковим майном, належала померлому ОСОБА_2 на законних підставах, позивач прийняв спадщину після смерті батька, як спадкоємець за заповітом, інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 328, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 78-81, 125 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 0,77 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території с. Мала Рудка Великорудківської сільської ради Диканського району Полтавської області, яка належала померлому 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 029407, виданого Великорудківською сільською радою радою народних депутатів Диканського району Полтавської області 23 січня 2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 541.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: