УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м.Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Владимирська І.М., розглянувши заяву представника ПАТ АКБ «Капітал» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ АКБ «Капітал» до ОСОБА_1, ТОВ «Дирекція адміністративних будівель», ДП «Дюфор» про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та на предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Селидівського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ АКБ «Капітал» до ОСОБА_1, ТОВ «Дирекція адміністративних будівель», ДП «Дюфор» про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та на предмет застави.

01.07.2015 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, яка мотивована тим, що на даний час існує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду, оскільки відповідач-3, тобто ДП «ДЮФОР», є злісним боржником, який навмисно ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо погашення заборгованості, яка повністю підтверджується документами доданими до матеріалів справи, навмисно не виконує вимоги Позивача щодо явки в банк, ухиляється від банківського контролю та отримання банківської кореспонденції, тому просить накласти арешт на майно, а саме: 4 одиниці - тип ВАНТАЖНИЙ АВТОКРАН 10-20т, марка КАМАЗ, модель 53229С, реєстраційний номер НОМЕР_1; тип ВАНТАЖНИЙ АВТОКРАН>20т, марка КАМАЗ, модель 55111 КС 55713-1, реєстраційний номер НОМЕР_2; ЕКСКАВАТОР-НАВАНТАЖУВАЧ марки JCB4CX SITEMASTER реєстраційний номер НОМЕР_3 та ЕКСКАВАТОР-НАВАНТАЖУВАЧ марки JCB4CX SITEMASTER реєстраційний номер НОМЕР_4, які знаходяться в заставі Позивача згідно договору застави № 4/2014-з1 та заборонити відповідачеві-3, тобто ДП «ДЮФОР», та третім особам користуватися вказаним майном, здійснювати відчуження у будь-який спосіб зазначеного майна чи його псування або знецінювання та зобовязати відповідача-3 передати вказане майно на зберігання Позивачеві.

Згідно з вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які приймають участь у справі, може прийняти міри по забезпеченню позову. Забезпечення позову можливе у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову передбачені ст.152 ЦПК України, до яких належать накладання арешту, забороною вчиняти певні дії, встановлення обовязку вчинити певні дії, забороною здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві, зупиненням продажу арештованого майна, зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, передачею речі, яка є предметом спору.

Згідно з розясненнями Пленуму Верховного суду України, викладеними у п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, яки просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову є запобіжною мірою і може застосовуватися лише у випадках, коли є очевидна небезпека, тобто реальна загроза заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим у майбутньому, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також, що очевидними є ознаки протиправності дії чи бездіяльності відповідача, чого позивачем в заяві про забезпечення позову доведено не було.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видами діяльності ДП «ДЮФОР» () є: підготовчі роботи на будівельному майданчику, інші будівельно-монтажні роботи, вантажний автомобільний транспорт, організація будівництва будівель (основний) та будівництво житлових і нежитлових будівель.

Із поданої заяви про забезпечення позову встановлено, що представник ПАТ АКБ «Капітал» просить накласти арешт на рухоме майно, яке належить ДП «ДЮФОР», що згідно своїх характеристик використовується останнім для здійснення господарської діяльності, тобто для отримання прибутку.

Із поданої заяви про забезпечення позову представником ПАТ АКБ «Капітал» не доведено переконливих підстав для забезпечення позову, оскільки з самої позовної заяви вбачається, що відповідачами є ТОВ «Дирекція адміністративних будівель», ДП «ДЮФОР» та ОСОБА_1, а заходи забезпечення позову позивач просить застосувати тільки до одного з відповідачів, при цьому жодним чином не обґрунтовує відсутність таких підстав для забезпечення позову відносно інших відповідачів.

Крім того, з доданої заяви вбачається, що представник позивача в порушення вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, яка передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, не долучає відповідних доказів щодо оцінки вартості рухомого майна, оскільки під час розгляду заяви про забезпечення позову суд позбавлений можливості витребувати відповідні докази, а тому вказані положення закону покладаються саме на позивача, а зазначені розрахунки у поданій заяві вказані на час укладення договору застави, тобто станом на 27.01.1014 року, а не на час подання заяви про забезпечення позову.

Згідно п.6 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч.4 ст.153 ЦПК вправі покласти на позивача обовязок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (проте її розмір не повинен перевищувати розміру ціни позову).

Крім того в заяві відсутнє обґрунтування застосування забезпечення позову, відсутні дані, які б підтверджували наявність ризиків, які призведуть до невиконання або ускладнення виконання рішення суду, оскільки згідно поданої заяви ці дані ґрунтуються на особистому припущені представника позивача, та зобовязання передати вказане рухоме майно на зберігання позивачу фактично призведе до обмеження права власності на майно, втручання у ведення господарської діяльності ДП «ДЮФОР», що згідно п.4 вказаної постанови Пленуму повинно враховуватися під час розгляду заяви про забезпечення позову, тому подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою.

Розяснити заявникові, що відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, але підстави для забезпечення позову мають знайти своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ПАТ АКБ «Капітал» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ АКБ «Капітал» до ОСОБА_1, ТОВ «Дирекція адміністративних будівель», ДП «Дюфор» про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та на предмет застави відмовити.

Копію ухвали направити ПАТ АКБ «Капітал» для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, у разі, якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, то апеляційна скарга подається в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя