Справа № 405/2527/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ТОВ «Філкон», ВАТ «Кіровоградпродтовари» в особі директора ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ТОВ «Філкон» ТА ВАТ «Кіровоградпродтовари» від імені яких діє директор ОСОБА_1, звернулись в суд з позовом, в якому просять визнати недійсним договір купівлі-продажу майна та обладнання від 22.12.2010 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Філкон» в особі ОСОБА_3 та ОСОБА_2; визнати недійсним договір зберігання від 01.02.2011 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Кіровоградпродтовари» в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Позов обґрунтовано тим, що при ознайомленні в апеляційному суді Кіровоградської області з матеріалами цивільної справи № 22ц/781/41/15 позивачу стало відомо, що 13.05.2014 року в Кіровський районний суд м. Кіровограда звернувся ОСОБА_2 з позовом до ВАТ «Кіровоградпродтовари» про зобов»язання повернути майно. З матеріалів справи встановлено, що 22.12.2010 року ТОВ «Філкон» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу майна та обладнання. За умовами договору ОСОБА_2 придбав промислове майно на суму 56 400 грн. шляхом готівкового розрахунку через касу підприємства та іншими способами не забороненими чинним законодавством. До договору надавався акт прийому-передачі майна від 22.12.2010 року з перерахуванням назв промислового обладнання.

01.02.2011 року ОСОБА_2 та ВАТ «Кіровоградпродтовари», в особі голови правління ОСОБА_5, уклали договір зберігання за умовами якого ОСОБА_2 передав придбане за договором купівлі-продажу від 22.12.2010 року промислове обладнання на зберігання товариству, оплачує послуги за зберігання в розмірах, які встановлюються додатково шляхом укладання відповідної угоди. Форма оплати готівковий розрахунок в касі підприємства, строк зберігання визначений по 01.02.2013 року.

18.07.2014 року Кіровський районний суд м. Кіровограда ухвалив заочне рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 24.02.2015 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2014 року скасоване та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ «Кіровоградпродтовари» про зобов»язання повернути майно відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, вказує, що оспорювані договори є неправомірними і підлягають визнанню недійсними, просить задовольнити позов.

Сторони в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому представник позивачів надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідачі причини неявки суду не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.203, ст.204 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 22.12.2010 року ТОВ «Філкон» в особі директора ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу майна та обладнання. За умовами договору ОСОБА_2 придбав промислове майно на суму 56 400 грн. шляхом готівкового розрахунку через касу підприємства та іншими способами не забороненими чинним законодавством.

01.02.2011 року ОСОБА_2 та ВАТ «Кіровоградпродтовари», в особі голови правління ОСОБА_5, уклали договір зберігання за умовами якого ОСОБА_2 передав придбане за договором купівлі-продажу від 22.12.2010 року промислове обладнання на зберігання товариству, оплачує послуги за зберігання в розмірах, які встановлюються додатково шляхом укладання відповідної угоди. Форма оплати готівковий розрахунок в касі підприємства, строк зберігання визначений по 01.02.2013 року.

На час укладення договору купівлі-продажу від 22.12.2010 року ОСОБА_3, який діяв від імені директора ТОВ «Філкон» не був директором вказаного підприємства, директором вказаного підприємства була ОСОБА_1, що підтверджується довідкою Головного управління статистики у Кіровоградській області № 04.3-900 від 18.02.2015 року. На час укладення договору зберігання головою правління ВАТ «Кіровоградпродтвари» був ОСОБА_5 Як вбачається із листа ОСОБА_5 від 22.12.2014 року на адресу ПАТ «КБ «Надра» він не укладав та не підписував договір зберігання від 01.02.2011 року з ОСОБА_2

В п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, а саме на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що спірні договори: купівлі-продажу майна та обладнання від 22.12.2010 року та договір зберігання від 01.02.2011 року між сторонами не укладались, не відповідають інтересам юридичних осіб, а тому підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має відповідати його внутрішній воли.

Відповідно до ч.1 і ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п»ятою, та шостою ст. 203 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Філкон», ВАТ «Кіровоградпродтовари» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів знайшли своє підтвердження в суді і позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивачів підлягають судові витрати по справі понесені позивачами та підтверджені квитанцією про сплату судового збору в сумі 243, 60 грн. пропорційно з кожного відповідача.

На підставі викладеного і ст.ст.15, 16, 203, 215, 224 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Філкон», ВАТ «Кіровоградпродтовари» в особі директора ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майна та обладнання від 22.12.2010 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Філкон» в особі ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати недійсним договір зберігання від 01.02.2011 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Кіровоградпродтовари» в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ганни Петрівни (ІПН НОМЕР_2) судові витрати по справі в сумі 121,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко