Справа № 523/9060/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2015 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті ОСОБА_1

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

Установив:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача, ОСОБА_3 матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 21 червня 2014 року о 23 год. 50 хв. на перехресті вул. Миколаївська дорога Лузанівська в м. Одесі сталася ДТП за участю автомобіля марки «Тойота Старлет», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 Автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ОСОБА_3 Згідно постанови Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/2510/14-п від 15 вересня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Враховуючи викладене в позовній заяві, позивач просить стягнути на його користь з ОСОБА_3 матеріальну шкоду, визначену звітом авто товарознавчого дослідження №332/2014, у розмірі 26013 грн. 12 коп., 800 грн. 00 коп. витрат за проведення авто товарознавчого дослідження, а також сплачений судовий збір у розмірі 300 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та стягнути матеріальну шкоду завдану скоєнням ДТП в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав в повному обсязі.

Згідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З'ясував обставини справи, вислухав позивача та відповідача, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд встановив наступні обставини:

О 23 годині 50 хвилин 21 червня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Тойота Старлет», державний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Миколаївська дорога Лузанівська в м. Одесі, в порушення вимог п.п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, чим завдав зазначеним транспортним засобам механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення вимог п.п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ОСОБА_3 Згідно постанови Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/2510/14-п від 15 вересня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. (а.с. 8,9). Власником пошкодженого автомобіля «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_2, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2. (а.с. 6).

Відповідно ж до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 21 червня 2014 року, є встановленим і доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Розмір матеріальної шкоди визначений згідно:

- висновку авто товарознавчого дослідження №332/2014 по встановленню вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 21 червня 2014 року. Вартість матеріальної шкоди згідно до вказаного висновку склала 18283 грн. 56 коп. Загалом вартість ремонту склала 26013 грн. 12 коп. (а.с.16-33).

Таким чином, оскільки автомобіль позивача «Шевролет Авео», державний номер НОМЕР_2, отримав пошкодження, і йому матеріальна шкода не відшкодована, то його позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Суд погоджується з обранням способу відшкодування шкоди, обраним позивачем, що є його правом, і котрий є найбільш доцільнішим, виходячи з обставин справи, оскільки позивач поніс реально матеріальні витрати, які потрібні на відновлення автомобіля.

Витрати повязані з проведенням авто товарознавчого дослідження у розмірі 800 грн. 00 коп., також підлягають стягненню з відповідача, оскільки вказані витрати підтвердженні належними доказами, а саме квитанцією до прибуткового касового ордеру №29 від 28.08.2014 року. (а.с. 14).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, стягує з відповідача матеріальні збитки заподіяні в результаті ДТП, в розмірі 26013, 12 грн., 800 грн. 00 коп. за проведення авто товарознавчого дослідження, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 300 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.3,6,10, 11, 14, 57-64, 77,169, 209, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН № НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, матеріальні збитки в сумі 26 013,12 грн., завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН № НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, грошову суму в розмірі 800грн. за проведення незалежного авто товарознавчого дослідження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІПН № НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, судовий збір в сумі 300,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя