Справа № 462/1690/13 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М. , Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/7487/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
Провадження №22-ц/783/7476/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, -

встановила:

14 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати дії старшого державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо виконання виконавчого листа №2-956/2010 від 05.08.2010 року та виконавчого листа № 462/1690/13-ц від 01.10.2013 року виданих Залізничним районним судом м. Львова незаконною бездіяльністю, зобовязати старшого державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 перекласти документи виконавчого провадження на іспанську мову та направити за місцем постійного проживання та праці боржника ОСОБА_5І в Іспанію м. Алкала-де-Енарес.

Оскарженою ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду зі скаргою.

Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо виконання виконавчих листів №2-956/2010 від 05 серпня 2010 року та №462/1690/13 від 01 жовтня 2013 року, виданих Залізничним районним судом м. Львова.

В задоволенні решті скарги відмовлено.

Ухвалу суду в частині відмови в задоволенні скарги оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду в частині відмови в задоволенні скарги є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції незаконно посилається на те, що скаржник повинна була самостійно звернутися із заявою про визнання і виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої держави. Крім того зазначає, що відмова головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 щодо перекладу матеріалів виконавчого провадження на іноземну мову та направлення цих документів за місцем постійного проживання та праці боржника ОСОБА_5 в Іспанію м. Алкала-де-Енарес є неправомірною бездіяльністю та суперечить ч. 2 ст.41 та п.3 ч.3 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження». Звертає увагу, що судом не було застосовано закон, який підлягав застосуванню, а саме п.11 «Інструкції про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном» та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження». Також вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме протермінований 10-ти денний строк розгляду скарги, що є порушенням ч.1,2 ст.386 ЦПК України.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги скарги (Провадження №22-ц/783/7487/15).

04 вересня 2015 року ОСОБА_3 також звернулася зі скаргою про визнання дій неправомірними, скасування постанови про зупинення виконавчого провадження та стягнення моральної шкоди покликаючись на те, що боржник ОСОБА_5 знаходиться за кордоном, а саме в Іспанії з 1998 року, що є її постійним місцем проживання та праці. Головному державному виконавцю Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 це добре відомо, але остання ухиляючись від виконання своїх прямих обовязків, відмовляється перекладати всі матеріали виконавчого провадження на іспанську мову та направляти за місцем проживання боржника в Іспанію. Головний державний виконавець Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 неправомірно звертається у Залізничний районний суд м. Львова із поданням про оголошення боржника ОСОБА_5, у розшук, без залучення її, як третьої особи у справу.

13.07.2015 року головним державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 462/1690/13-ц, виданого 01.10.2013 року

Діями головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 їй завдано значної моральної шкоди, оскільки понад 5 років повної бездіяльності із боржника не стягнено жодної гривні на її користь по двох рішеннях суду.

Просила визнати неправомірними дії державного виконавця та скасувати постанову від 13.07.2015 року та стягнути моральну шкоду.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Оскарженою ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними відмовлено за безпідставністю.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на порушення Головним державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 норм Закону України «Про виконавче провадження». Посилається на те, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що тривале невиконання відповідачем двох рішень суду завдало апелянту значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, недосипанню, скрутою на придбання медикаментів та продуктів харчування, що є порушенням елементу справедливого судового розгляду передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просить ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі (Провадження № 22-ц/783/7476/15).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на підтримання апеляційних скарг, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарг, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвал суду та відсутність підстав для їх скасування.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм права.

Судом встановлено що на виконанні у Залізничному ВДВС Львівського міського управління юстиції знаходилося виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-956/2010, виданого 05.08.2010 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5 в користь непрацездатної матері ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 07.05.2009 року, на виконання якого постановою державного виконавця від 17.08.2010 року відкрито виконавче провадження.

Залізничний ВДВС ЛМУЮ звернувся в Залізничний районний суд м. Львова з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, в задоволенні якого ухвалою суду від 29.12.2012 року відмовлено.

08.10.2013 р. у відділ Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції надійшов новий виконавчий лист № 462/1690/13-ц, виданий 01.10.2013 р. Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_5, 22.08.1967р. народження в користь непрацездатної матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 28 лютого 2013 р., на підставі чого старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 22.10.2013 р. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-956/2010, виданого 05.08.2010 р. Залізничним районним судом м.Львова.

09.10.2013р. старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 462/1690/13-ц, виданого 01.10.2013 р. Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_5 на користь напрацездатної матері ОСОБА_3 по 300 грн. щомісячно, починаючи з 28.02.2013р.

3 розрахунку боргу по сплаті аліментів боржником ОСОБА_5 від 11.03.2014 р. вбачається, що сума боргу станом на 12.03.2014 р. становить 16250 грн.

22.10.2013 року старшим державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_5 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику.

Крім того, було скеровано запити в ЛОДК «БТІ та ЕО», ДРС ЛМУЮ, УДАІ та ДПІ, згідно відповідей на які, нерухомого майна і транспортних засобів за боржницею ОСОБА_5 не зареєстровано, на обліку ДПІ ОСОБА_5 не рахується, інформація про доходи ОСОБА_5 відсутня.

З метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_5 державним виконавцем Пазиняк Г.Я. було здійснено вихід за місцем проживання боржника за адресою: м. Львові, вул. Широка, 73/35, проте встановлено, що майно на яке можна звернути стягнення не виявлено, так як боржниця за вказаною адресою не проживає з 1998 року, а зі слів її брата ОСОБА_2 проживає в Іспанії.

Відповідно до повідомлення Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 27.06.2014 року заява з приводу невиплати ОСОБА_5 аліментів на утримання непрацездатної матері ОСОБА_3 розглянута, відомості про кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_5 внесено до ЄРДР за №0001305 від 01.05.2014 року і даний час проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження.

Згідно інформації Міграційної служби у Львівській області від 11.04.2014р., ОСОБА_5 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон АЕ041852 виданим 09.10.1998р.

28.05.2015 року Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції було надіслано вимогу до посольства Іспанії в Україні про надання інформації в порядку ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадженння» про те, чи ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, інд. НОМЕР_1, що прописана за адресою: м. Львів, вул. Широка, 73/35 офіційно отримує доходи в Іспанії.

04.06.2015 року державний виконавець звернувся до Залізничного районного суду м. Львова з поданням про розшук боржника ОСОБА_5 та ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30.06.2015 року оголошено розшук боржника - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, останнє місце реєстрації: м. Львів, вул. Широка 73/35.

Провіряючи доводи скарги, яка подана 14 лютого 2014 року, суд встановив, що головним державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» несвоєчасно і не в повному обсязі вчинялися виконавчі дії з виконання виконавчих листів № 2-956/2010 від 05.08.2010 р. та № 462/1690/13 від 01 жовтня 2013р., виданих Залізничним районним судом м.Львова, а тому бездіяльність старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо несвоєчасного вжиття усіх необхідних заходів з виконання вказаних виконавчих листів слід визнати неправомірною.

Ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року в частині визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо виконання виконавчих листів №2-956/2010 від 05 серпня 2010 року та №462/1690/13 від 01 жовтня 2013 року, виданих Залізничним районним судом м. Львова в апеляційному порядку не оскаржується, а тому не є предметом розгляду.

Провіряючи посилання в скарзі на те, що головний державний виконавець, ухиляючись від виконання своїх прямих обовязків, відмовляється перекладати всі матеріали виконавчого провадження на іспанську мову та направляти за місцем проживання боржника в Іспанію, суд також встановив, що ці посилання не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд вказав, що не приймає до уваги посилання заявниці на те, що старшим виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 на виконання рішення суду щодо стягнення аліментів не вжито жодних дій передбачених «Інструкцією про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном», оскільки згідно даної Інструкції питання про стягнення аліментів за кодоном порушуються фізичною особою на своє утримання або на користь іншої особи, а також юридичною особою, що має право порушувати питання про стягнення аліментів на дитину або іншу особу в установлених законодавством випадках, або належним чином уповноваженим представником відповідної особи.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій. Мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 5 Інструкції про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном питання про стягнення аліментів порушується фізичною особою на своє утримання або на користь іншої особи, а також юридичною особою, що має право порушувати питання про стягнення аліментів на дитину або іншу особу в установлених законодавством випадках, або належним чином уповноваженим представником відповідної особи.

Усі звернення про стягнення аліментів на утримання на іншого члена сімї та інші документи на виконання Конвенції в Україні, надсилаються для передачі за кордон або з-за кордону через Міністерство юстиції України.

Звернення з проханням (клопотанням) про визнання і виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої Договірної Сторони подається позивачем або уповноваженою на це особою письмово в довільній формі.

До звернення додаються переклад заяви і документів, що до неї додаються, на офіційну мову Договірної Сторони, на території якої пропонується стягнути аліменти, а якщо це неможливо, на англійську чи французьку мову.

Заява, оформлена відповідно до пункту 8 Інструкції, надсилається до Міністерства юстиції України через територіальне управління юстиції.

Міністерство юстиції надсилає заяву органу, що приймає, відповідної Договірної Сторони протягом місяця від дня її надходження.

Встановлено, що ОСОБА_3 не зверталась у зазначеному порядку щодо стягнення аліментів з боржника ОСОБА_5, яка, згідно пояснень ОСОБА_2, проживає в Іспанії.

Виходячи з вищенаведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що питання про стягнення аліментів за кодоном порушуються фізичною особою на своє утримання або на користь іншої особи, а також юридичною особою, що має право порушувати питання про стягнення аліментів на дитину або іншу особу в установлених законодавством випадках, або належним чином уповноваженим представником відповідної особи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відмова головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 щодо перекладу матеріалів виконавчого провадження на іноземну мову та направлення цих документів за місцем постійного проживання та праці боржника ОСОБА_5 в Іспанію м. Алкала-де-Енарес є неправомірною бездіяльністю та суперечить ч. 2 ст.41 та п.3 ч.3 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», п.11 «Інструкції про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном» та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»,

судова колегія не приймає до уваги з врахуванням того, що Інструкцією про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном (затвердженої наказом МЮ 29.12.2006 року № 121/5) стягнення аліментів з відповідача, який проживає в Іспанії, передбачено спрощений порядок.

Передбачено, що усі звернення про стягнення аліментів на утримання на іншого члена сім'ї та інші документи на виконання Конвенції в Україні надсилаються для передачі за кордон або з-за кордону через Міністерство юстиції України.

Якщо позивач проживає на території України, звернення про стягнення аліментів на утримання на іншого члена сім'ї можуть направлятися до Міністерства юстиції через головні територіальні управління юстиції Мін'юсту в Автономній Республіці Крим, в областях, м.м. Києві та Севастополі.

Питання про стягнення аліментів порушується фізичною особою, а тому в даному випадку ОСОБА_3 вправі звернутись у зазначеному порядку щодо стягнення аліментів з боржника ОСОБА_5

До Міністерства юстиції України скаржник із зазначеним питанням не зверталася.

Отже підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Встановлено, що 13.07.2015 року головним державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 462/1690/13-ц, виданого 01.10.2013 р.

Дана постанова прийнята на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2015 року, якою оголошено розшук боржника ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні скарги від 04 вересня 2015 року, районний суд виходив з того, що державним виконавцем обґрунтовано винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

З такими висновками суду погоджується й судова колегія з врахуванням наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини.

Встановлено, що оскаржувана постанова прийнята на підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 30 червня 2015 року, якою оголошено розшук боржника ОСОБА_5 Вказана ухвала, на даний час, є чинною та набрала законної сили.

Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року.

При цьому в ухвалі апеляційного суду вказано, що, оголошуючи розшук ОСОБА_5, районний суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, що боржник ОСОБА_5 на виклики державного виконавця не зявляється, при перевірці майнового стану боржника встановлено, що відсутнє майно, на яке можна накласти арешт, оскільки боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає з 1998 року, зі слів брата ОСОБА_2 вона проживає в Іспанії, однак відсутні будь -які документи, які б засвідчували те, що боржник ОСОБА_5 перебуває за кордоном.

Тому не спроможними є посилання в апеляційній скарзі на порушення Головним державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_4 норм Закону України «Про виконавче провадження».

Отже підстав для скасування оскаржуваної постанови від 13.07.2015 року не встановлено.

Інші доводи апеляційних скарг висновків судів першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди першої інстанції дали належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановили ухвали з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому доходить висновку, що підстави для їх скасування відсутні й апеляційні скарги на оскаржувані ухвали слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4.ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року та ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_6