РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8878/15-ц

пр. № 2/759/4282/15

09 липня 2015 року м. Київ Святошинський районний суд м. Києва під головуванням судді Сенька М.Ф., при секретарі Сівак В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в червні 2015 року заявила позов про виселення ОСОБА_3 з належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що відповідач вселився до квартири на правах тимчасового мешканця, на вимогу звільнити житло не реагує, та тим, що відповідачем порушуються правила співжиття, що унеможливлює сумісне проживання сторін в одній квартирі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах позову наполягала.

Представник позивача ОСОБА_4 підтримала позов, надала пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві.

ОСОБА_3 заперечив, і пояснив, що вселився до помешкання позивача на правах члена сім'ї, як чоловік дочки позивача, правил співжиття не порушує, а конфлікти в сім'ї провокуються позивачем.

Судом встановлено таке.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.12.2002р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобець П.А., двокімнатна квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1

Згідно з довідкою балансоутримувача будинку (ф.3), за адресою вказаного житла, разом із власником, також зареєстровані: ОСОБА_6 - дочка (з 18.02.2003р.); ОСОБА_7 - онука (з 18.05.2010р.).

За поясненнями сторін, ОСОБА_3 вселився до спірної квартири з дозволу власника, після одруження з дочкою позивача в 2008 році, в ІНФОРМАЦІЯ_1 у молодого подружжя народилась дочка ОСОБА_8, сім'я відповідача займає меншу за розмірами кімнату квартири.

Наведене, з урахуванням часу на протязі якого сторони проживають разом, суд приходить до висновку, що відповідач вселився до спірного житла та проживає на правах члена сім'ї власника.

Відсутність реєстрації, за адресою житла, в даному випадку, правового значення не має.

Доказів, що спростовували б такий висновок суду не надано.

Згідно зі статтею 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Отже, відповідач вправі продовжувати користуватись спірним житлом, і підстав вважати, що цим порушуються право власності позивача не має.

Відповідно до ст.ст. 9, 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири), може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу, а саме за обставин коли такі особи систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Переконливих доказів, що вказували б на обставини неправомірної поведінки відповідача, та заходи запобігання і громадського впливу щодо нього, суду мне надано.

З представлених же висновків дільничного інспектора, що складені за результатами перевірки заяв позивача, вбачається тільки те, що між сторонами виникають конфлікти на побутовому ґрунті, в тому числі і у зв'язку із правом на квартиру.

Посилання позивача про те, що відповідач не приймає участі в утриманні квартири, спростовано останнім наданими платіжними документами з оплати житлово-комунальних та інших послуг. Наявність заборгованості перед надавачами послуг вказує лише на те, що власник житла і члени його сім'ї неналежним чином виконують договірні зобов'язання.

Отже, достатніх підстав для виселення відповідача зі спірного житла відповідно до вказаних норм ЖК України також не має.

Інших доводів та доказів позивачем не заявлено.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову, що є підставою для відмови в задоволенні його вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем зараховуються до відповідного бюджету держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва на протязі десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.