У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Харківської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_5, Харківської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що їм належить по 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_2.

У житловому будинку літ. «А» вони займають квартиру № 3 приміщення

3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, кв. 2, приміщення 2-2, 2-3, 2-4, 111, з надвірних споруд їм належить 1/2 частини льоху літ. «Г», побудовані сарай та вбиральня. Зазначали, що їх співвласники, подружжя ОСОБА_5, займають квартиру № 1, приміщення І, 1-3, 1-4, 1-5 тамбур, квартиру № 4, приміщення VI, VII, 4-3,

4-4, з надвірних споруд їм належить 1/2 частини льоху літ. «Г», сараї Е, Ж, И, З, вбиральня. Між ними, як співвласниками по домоволодінню, виникають суперечки з приводу користування земельною ділянкою та надвірними спорудами. Оскільки відповідачі не визнають попереднього порядку користування земельною ділянкою, а також у зв'язку з тим що коло співвласників у домоволодінні змінилося, просили визначити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31 січня

2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_5, Харківської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 лютого

2014 року виправлено допущені в рішенні Ленінського районного суду

м. Харкова від 31 січня 2014 року описки, а саме: «вважати правильним прізвище, імʼя та по батькові позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4».

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 листопада

2014 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 січня

2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено. Встановлено порядок користування земельною ділянкою житлового будинку АДРЕСА_2 згідно з варіантом № 1 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 8 жовтня 2014 року № 4406.

ОСОБА_5 виділено в користування 1/3 частини земельної ділянки площею 266 кв. м. Частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні становить 241 кв. м (266-75*1/3), у тому числі під будівлями.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 виділено в користування 2/3 частини земельної ділянки площею 532 кв. м. Частина земельної ділянки залишається в загальному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні становить 482 кв. м (532-75*2/3), у тому числі під будівлями.

Межа розподілу земельної ділянки поділяє земельну ділянку на наступні ділянки: від лінії забудови по АДРЕСА_2, розділивши огорожу на відрізки з розмірами 6,47 м і 2,5 м, від ділянки загального користування по прямій лінії довжиною 4,0 м, ліворуч по прямій лінії довжиною 7,42 м, ліворуч по прямій лінії довжиною 7,5 м до ділянки загального користування; від лінії забудови по АДРЕСА_2, від ділянки загального користування по прямій лінії довжиною 8,0 м, ліворуч по прямій лінії довжиною 2,72 м, праворуч по прямій лінії довжиною 7,5 м, праворуч по прямій лінії довжиною 5,63 м до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на дві ділянки розмірами 22,36 м та 5,14 м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року та залишити без змін рішення Ленінського районного суду м. Харкова від

31 січня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Проте судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій цим вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що рішенням Ленінського районного суду

м. Харкова від 19 березня 1997 року встановлено порядок користування земельною ділянкою, а саме: ОСОБА_7 на належну 1/3 частини в домоволодінні була виділена земельна ділянка площею 209 кв. м, що межує з домоволодінням АДРЕСА_3, в тому числі під житловими приміщеннями, ОСОБА_8 на належну їй 1/3 частки була визначена частина земельної ділянки площею 171 кв. м, що складається з таких частин: ділянка 111 кв. м та 60 кв. м під житловими приміщеннями

кв. 2. ІІІ, 2-2, 2-3, 2-4. У користування ОСОБА_9 на 1/6 частки була визначена частина земельної ділянки площею 161 кв. м, ОСОБА_10 на належну 1/6 частки визначена в користування частина земельної ділянки площею 128 кв. м - перша з боку домоволодіння № 11, друга під житловими приміщеннями кв. 1, 1-3, 1-4, 1-5. У загальне користування всім співвласникам для проїзду в домоволодіння була виділена частина земельної ділянки, що становить 129 кв. м.

Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 січня 2014 року № 16102847 власниками житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 є:

- ОСОБА_4 (1/3 частки на підставі договору купівлі-продажу від

7 березня 1995 року, номер 3-1389, що зареєстрований в Харківському БТІ

29 березня 1995 року за № 1808);

- ОСОБА_3 (1/3 частки на підставі договору купівлі-продажу,

р. № 1-2993, 27 жовтня 1999 року);

- ОСОБА_5 (1/12 частки на підставі договору купівлі-продажу,

р. № 1-686, 24 травня 2000 року);

- ОСОБА_5 (1/12 частки на підставі договору купівлі-продажу,

р. № 1107, 22 травня 2007 року);

- ОСОБА_11 (1/12 частки на підставі договору купівлі-продажу,

р. № 1-686, 24 травня 2000 року);

- ОСОБА_11 (1/12 частки на підставі договору купівлі-продажу,

р. № 1107, 22 травня 2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_11 помер (а. с. 92).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не виконав вимоги процесуального права щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, не перевірив та не встановив, хто є спадкоємцем померлого ОСОБА_11, не перевірив спадкової справи, не перевірив обставин справи та доводів відповідача, не виконав вимог, передбачених ст. ст. 33-36 ЦПК України, і не вирішив питання про залучення до участі у справі спадкоємців.

Апеляційний суд цих недоліків не усунув, не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про задоволення позовних вимог з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 31 січня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко О.М. Ситнік