Справа № 161/9860/15-ц
Провадження № 2/161/3169/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Рудської С.М.,

при секретарі - Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Луцького району про визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання виділити земельну частку (пай) в натурі із земель запасу чи резервного фонду,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Луцького району про визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання виділити земельну частку (пай) в натурі із земель запасу чи резервного фонду. На обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що він з 1997 року по 2002 рік працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Лесі Українки, яке було розташоване на території ОСОБА_2 сільської ради, що підтверджується архівною довідкою Луцької районної ради. При розпаюванні землі ОСОБА_1 не був включений до списку-додатку громадян, членів КСП ім.Лесі Українки, які мають право на земельну частку (пай) і не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), чим, вважає, було порушено Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Проте, під час видачі Указу Президента «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, позивач являвся членом КСП ім.Лесі Українки і вважає, що відповідно має право на земельну частку (пай).

У зв'язку з викладеним, позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у землях колективної власності КСП ім.Лесі Українки, виділивши її в натурі із земель запасу чи резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Луцького району.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Луцького району ОСОБА_3 до початку судового засідання по справі подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період з 1997 року по 2002 рік працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Лесі Українки, яке було розташоване на території ОСОБА_2 сільської ради, що підтверджується архівною довідкою Луцької районної ради (а.с.14).

Як вбачається із списку - додатку громадян, членів Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки, які мають право на земельну частку (пай), при розпаюванні землі, позивач ОСОБА_1 не був включений до даного списку, а тому не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с.9-13).

Згідно п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов - перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до п. 6 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» у разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акту на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

В силу ст. 5 цього ж Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що на час видачі Державного акту на землю та на час набрання чинності Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року ОСОБА_1 був членом Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки (а.с.5-8).

Керуючись, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV, Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», Порядком організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року № 122, Постановою Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Луцького району про визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання виділити земельну частку (пай) в натурі із земель запасу чи резервного фонду задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право на земельну частку (пай) у землях колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Лесі Українки, виділивши її із земель запасу чи резервного фонду ОСОБА_2 сільської ради Луцького району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Рудська С.М.

Волинської області