АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 677/1976/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1498/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Переверзєвої Н.І..

суддів: Варвус Ю.Д., Кізюн О.Ю.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: представника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства „Агро-Інвест 2009" про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду і після уточнення позовних вимог просив стягнути з приватного підприємства „Агро-Інвест 2009" 354731,82 грн.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 означене рішення вважає незаконним, таким що винесено з неповним з"ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального і процесуального права. Безпідставним вважає висновок суду 1 інстанції про те, що не встановлено факту отримання коштів від позивача саме ПП „Агро-Інвест 2009" за відсутності банківської квитанції або приходного касового ордера, а також ненадходження їх на банківські рахунки підприємства в ПАТ „Райффайзен Банк Аваль". Така позиція суду, на його думку, суперечить нормам Цивільного кодексу України, який регулює порядок укладання позики між юридичною та фізичною особою, тим більше, що в самому договорі ( п. 2) було зазначено про отримання позичальником грошових коштів до його підписання і не виключає наявності у відповідача відкритих рахунків у інших банківських установах України. Не спростовує факт отримання позичальником коштів і та обставина, що підприємство у 2011 році не здійснювало підприємницької діяльності.

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Провадження № 22ц/792/1498/15

Доповідач - Переверзєва Н.І. Категорія 19.27

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду 1 інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що не встановлено факт отримання саме ПП „Агро-Інвест 2009" коштів від ОСОБА_1, оскільки відсутні банківська квитанція або корінець приходного касового ордеру, а в тексті договору не зазначено дату передачі грошових коштів і документів, що це підтверджують, що на думку суду, свідчить про недотримання істотних умов укладання договору. Крім того, на банківські рахунки підприємства у ПАТ „Райффайзен Банк Аваль" у 2011 році кошти в сумі 125000 грн. не надходили і воно не здійснювало господарську діяльність.

Проте з такими висновками суду не можна погодитись, виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 цього ж Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані , які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Означеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

За ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи слідує, що 01 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ПП „Агро-Інвест 2009" в особі директора ОСОБА_5 укладено договір позики. За умовами цього договору позикодавець ОСОБА_1 передає позичальнику ПП „Агро-Інвест 2009" грошові кошти в сумі 125000 грн., які останній отримав до підписання цього договору і зобов"язаний повернути у строк до першого грудня 2011 року. Сторони обумовили, що в разі девальвації національної грошової одиниці України позичальник повинен повернути суму коштів у гривні, що еквівалентна 15625 доларів США, а також у разі несвоєчасного повернення позики він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України та три проценти річних від простроченої суми. До визначеного сторонами строку позичені ОСОБА_1 кошти йому не повернуті як тодішнім власником підприємства ОСОБА_5, так і новими власниками ПП „Агро-Інвест 2009" ОСОБА_3, який за рішенням від 08 вересня 2014 року передав належну йому частку в статутному фонді(100%) ОСОБА_6 Призначений ним директор, представляючи в суді інтереси відповідача зазначив, що отримані ОСОБА_5 грошові кошти не внесені в касу або на банківський рахунок і можливо присвоєні нею, в зв"язку з чим вони в січні 2015 року звернулись до органів міліції із заявою про притягнення останньої до кримінальної відповідальності, однак провадження по даній заяві так і не відкрито. Крім того, він вважав, що відсутність у ОСОБА_1 банківської квитанції або приходного касового ордера також свідчить про невнесення ним цих коштів. При цьому, зважаючи на те, що даний вид договору у відповідності до вимог ст. 1051 ЦК України є оспорюваним правочином, сторона позичальника не скористалась своїм правом і в судовому порядку не заявила вимог про оспорювання договору позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані від позикодавця.

Виходячи із наведених обставин, зважаючи на дотримання сторонами форми договору позики, в якому досягнуті і викладені всі істотні умови, який засвідчений особистими підписами сторін та печаткою юридичної особи, апеляційний суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог і необхідність їх задоволення із врахуванням уточнення саме в сумі 354731 грн. 82 коп., що складається із суми боргу 321418грн.75 коп. (еквівалент 15625 доларів США за курсом Національного банку України станом на 14.05.2015 року 2057,0787 грн. за 100 доларів США) та 3-х відсотків річних 33313грн. 07 коп. за 1261 день прострочки. При цьому, через невідповідність вимогам ст. 64 ЦПК України суд не приймає як докази, надані відповідачем незасвідчені ксерокопії розрахунку сплати єдиного податку суб"єктом малого підприємництва за 1-4 квартали 2011 року та виписки по рахунку ПАТ „Райффайзен Банк Аваль". Останні, крім того, не свідчать беззаперечно про те, що у підприємства на період із 01.08. по 31.12.2011 року не було відкрито рахунків у інших банківських установах, на які могли надійти позичені кошти.

При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню із відповідача, суд виходить із такого. При зверненні до суду позивач частково сплатив судовий збір в сумі 243,6 грн. і в зв"язку із задоволенням його позову означена сума підлягає відшкодуванню на його користь. Решта ж суми 3303, 4 грн. ( 1% від суми задоволених позовних вимог) має бути стягнути в доход держави за розгляд справи судом першої інстанції. Крім того, ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору в розмірі 1651,7 грн. за подачу апеляційної скарги до закінчення розгляду справи і ця сума, враховуючи зміст ухваленого апеляційним судом рішення, також підлягає стягненню із ПП „Агро-Інвест 2009". Всього таким чином із останнього в дохід держави підлягає стягненню 4955 грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ПП „Агро-Інвест 2009" про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ПП "Агро-Інвест 2009" на користь ОСОБА_1 354731 грн. 82 коп. боргу за договором позики та 243 грн. 60 коп. сплаченого ним судового збору.

Стягнути із ПП „Агро-Інвест 2009" в доход держави судовий збір в сумі 4955 грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя апеляційного суду Хмельницької області Переверзєва Н.І.