Провадження №2/761/6127/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

14 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, третя особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, Перша Київська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у користуванні власністю та скасування арешту, суд

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 47/100 частин квартири АДРЕСА_1.

05.02.2007 року Першою київською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт нерухомого майна згідно постанови Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 01.02.2007 року. Арешт накладено на 47/100 частин квартири АДРЕСА_1, в рамках кримінальної справи № 62-2185 від 30.06.2000 року. На даний час справа призупинена. Позивачка не є учасником вказаної кримінальної справи, просить скасувати арешт 47/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, направила письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ньому, проти заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу 47/100 частин квартири від 27.09.2005 року ОСОБА_1 є власником 47/100 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно постанови Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 01.02.2007 року, накладено арешт на 47/100 частин квартири АДРЕСА_1, в рамках кримінальної справи № 62-2185 від 30.06.2000 року, порушеної прокуратурою Радянського району м. Києва за фактом вчинення злочину, передбаченого с. 2 ст. 194 КК України (в редакції 1960 року). На даний час справа призупинена та знаходиться а архіві Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 14).

Згідно ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності КПК 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачка є власником 47/100 частин квартири АДРЕСА_1, не є учасником кримінального провадження, тому питання захисту її права користування, та розпорядження своїм майном повинно бути предметом розгляду саме в порядку цивільного провадження.

Згідно ст. 41 Конституції України, яка є нормою прямої дії, ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, оскільки позивач як власник квартири, не є учасником кримінального провадження, тому арешт з квартири повинен бути знятий, так як ним порушується право власності позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, а також те, що позивач не несе матеріальну відповідальність та не є підозрюваним або обвинуваченим у кримінальній справі, а квартира не є знаряддям вчинення злочину, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, третя особи: реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, Перша Київська державна нотаріальна контора про усунення перешкод у користуванні власністю та скасування арешту - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого капітаном міліції Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Квас Г.Л. від 01.02.2007 року, та зареєстрований 05.02.2007 року за № 4448358 Першою київською держаною нотаріальною конторою на 47/100 частин квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: