У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від

25 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від

28 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку володіння і користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння і користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до їх часток у спільній частковій власності на будинок за цією адресою: 55/100 часток належать їй, а 45/100 частки - відповідачу, що встановлений варіантом № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 травня 2013 року № 3494-3495.

Зазначала, що ОСОБА_4 використовує для забудови господарськими спорудами більшу частку земельної ділянки від тієї, яка належить йому відповідно до частки у праві власності на будинок, що порушує її права на користування землею.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня

2013 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визначено порядок володіння та користування земельною ділянкою по

АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 5 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16 травня 2013 року № 3494-3495, за яким у володіння та користування ОСОБА_2 і ОСОБА_4 виділено земельні ділянки площами по 317, 50 кв м із залишенням у загальному користуванні земельної ділянки площею 86, 81 кв м.

Зобов'язано ОСОБА_4 влаштувати хвіртку для його доступу з фасаду земельної ділянки, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4

377, 55 грн компенсації вартості робіт й матеріалів.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 серпня 2015 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2013 року залишено без змін.

Не погодившись із рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від

25 вересня 2013 року та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від

28 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що згідно із висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 2000-2001 від 26 травня 2014 року і наданими поясненнями експерта визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що фактично знаходиться в користуванні сторін, з урахуванням первинних часток співвласників можливо лише за умови належного оформлення самовільно зайнятої земельної ділянки (надлишків) площею 35 кв м.

Таким чином, суди дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову про встановлення порядку володіння і користування земельною ділянкою

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від

25 вересня 2013 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від

28 жовтня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку володіння і користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна