З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І.
при секретарі Шкіря І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009 р. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилається на те, що з відповідачем прожили у шлюбі близько п'яти років, однак на даний час вони як сім'я більше не можуть проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності їхньої дитини. Відповідач проживає окремо та не відвідує їхню доньку, матеріально не допомагає їй та не приймає участі у її вихованні. Між нею та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання їхньої дитини. Як їй відомо відповідач постійно змінював місце роботи, що призводило до отримання ним непостійних та нерегулярних доходів, які значною мірою становили доходи від неофіційних джерел. Відповідач не має іншої родини та інших дітей, не має на утриманні батьків, або осіб, що потребують обов'язкового утримання з його боку. Вважає, що в інтересах їхньої доньки, остання повинна проживати з нею, оскільки знаходиться на її утриманні, вона безпосередньо приймає участь у розвитку та вихованні дитини. Просить розірвати укладений між нею та ОСОБА_2 шлюб, визначити місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею, ОСОБА_1, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка в судове засідання не з'явилася. Подала до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, строк для примирення з відповідачем просить не надавити та наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений через оголошення у пресі, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 , ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Відповідно до 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач, а мати позивачка.
Подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідачка сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу і не бажає з відповідачем спільно проживати.
Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони остаточно втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сім'я розпалася остаточно. Умови для примирення сторін відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам позивачки.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Малолітня дитина сторін перебуває на утриманні і вихованні у позивачки ОСОБА_1 та проживає з нею, що стверджується даними довідки ТОВ «Наш Добробут» від 16.11.2015 р. за № 1568.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, постійного місця роботи не має, що стверджується заявою позивачки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.
У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, відсутність у нього постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер та відсутність у нього інших утриманців. А тому, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно.
Беручи до уваги, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 вересня 2015 року становить 1167 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.
Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Враховуючи, що донька сторін постійно проживає з позивачкою, а спору про її подальше місце проживання не виникає, місце проживання дитини слід визначити з матір'ю ОСОБА_1
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у сумі 487.2 грн. за вимогу про розірвання шлюбу та судовий збір у сумі 487.2 грн. в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів.
Керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 25, 56, 105, 110-112, 180, 182, 184 СК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Шлюб зареєстрований 19 вересня 2009 року у виконкомі Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатській області за актовим записом № 109 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
Визначити місце проживання дитини сторін - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 07 вересня 2015 року і до її повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.