Справа № 301/986/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" серпня 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Загатянська сільська рада Іршавського району, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулися в Іршавський райсуд з позовом до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Загатянська сільська рада Іршавського району, про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок та надвірні споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.
Згідно висновку будівельно-технічного дослідження №0005/2015 від 30.04.2015 року, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, позначений на схемі розташування будівель під літ. «А»: 1- Коридор -4,1 м.кв., 2 - Житлова - 15,6 м.кв., 3 - Житлова -16,8 м.кв., 4 - Житлова - 13,6 м.кв., 5 - Комора - 5,4 м.кв. Загальна площа - 55,5 м.кв., в тому числі житлова - 46,0 м.кв. Надвірні споруди позначені на схемі розташування наступним чином: літ «Б» - сарай, площею 15,2 м.кв.; літ. «В» - літня кухня, площею 24,8 м.кв.; літ. «Г» - сарай, площею17,9 м.кв.; літ. «Д» - вбиральня, площею 1,1 м.кв.; літ. «Е» - сарай, площею 37,8 м.кв.; літ. «Ж» - сарай, площею 47,6 м.кв.; літ. «З» - сарай, площею 7,3 м.кв. Просили визнати за ними право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив ( а.с. 86).
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що у 2003 році домовилися з ОСОБА_6 про купівлю за 4000 доларів США будинку, що розташований в с.Загаття, вул. Партизанська, 30, та віддали йому завдаток у сумі 500 доларів США. Відповідач обіцяв до грудня 2003 року оформити договір купівлі-продажу, однак, ухилився від оформлення договору. У травні 2014 року позивачі передали під розписку відповідачеві ще 3300 доларів США, таким чином сплативши за будинок всього 3800 доларів США із необхідних 4000 доларів США. Не зважаючи на це, відповідач ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу, посилаючись то на відсутність правовстановлюючих документів на будинок, то на відсутність заповіту колишнього власника будинку та уникає зустрічі з позивачами, які з 2003 року проживають в будинку, замінили вікна та уклали договори про надання комунальних послуг. За місцем реєстрації відповідач не проживає та місце його перебування позивачам не відоме. Просила позов задовольнити.
Представник позивачів ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що у 2003 році сторони домовилися про купівлю-продаж спірного житлового будинку за 4000 доларів США, уклали договір завдатку, згідно якого позивач передав ОСОБА_6 завдаток у сумі 500 доларів США, а відповідач зобов'язався до 25.12.2003 року оформити договір купівлі-продажу. Вказаний житловий будинок відповідач успадкував від свого батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2003 року позивачі відкрито володіють житловим будинком, здійснили газифікацію будинку, замінили старі вікна, уклали договори про надання комунальних послуг. Позивачі сплатили майже всю суму обумовленої вартості будинку, однак, відповідач ухиляється від оформлення договору купівлі-продажу будинку. Не оформив відповідач і свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не має він і правовстановлюючих документів на спірний будинок, який не зареєстрований. Просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ст. 74 ЦПК України як за зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення оголошення через ЗМІ, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не подав (а.с.75,92,94,96,99-100).
Представник Загатянської сільради Іршавського району ОСОБА_3 вважав позов підставним та пояснив, що спірний житловий будинок згідно записів у погосподарській книзі села належав батькові відповідача - ОСОБА_6, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно заповіту, ОСОБА_6 все своє майно залишив на сина - відповідача ОСОБА_5, який за оформленням спадщини до сільради не звертався. У 2003 році відповідач домовився з позивачами про продаж будинку, отримав від них завдаток. З 2003 року позивачі проживають в будинку в АДРЕСА_1, однак, відповідач від оформлення договору купівлі-продажу ухиляється, правовстановлюючих документів на будинок він у сільраді не отримував. Просив позов задовольнити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.
Позивачі просять визнати за ними право власності на нерухоме майно - житловий будинок та надвірні споруди, що розташовані в АДРЕСА_1, Іршавського району - в цілому, за набувальною давністю.
Згідно ст. 344 ч.1 та ч.4 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння, а також ту обставину, що майно може бути об'єктом набувальної давності.
Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.
Згідно п.п. 9, 10, 11, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»:
- при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- з огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил;
- до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно на об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК);
-враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позивачі стверджують, що вказаною Угодою позивачам надано дозвіл на проживання в будинку, з 2003 року позивачі відкрито та добросовісно володіють будинком, у 2006 році здійснили газифікацію будинку, у 2007 році замінили старі вікна на нові, уклали договори про вивезення побутових відходів, про користування електричною енергією та про постачання газу.
Вказаною угодою також передбачено наслідки невиконання угоди сторонами. Зокрема, в угоді зазначено, що у випадку безпідставної відмови завдаткодержателя від виконання своїх зобов'язань за цим договором, останній повинен повернути завдаткодавцеві подвійну суму передоплати протягом 10 днів з моменту відмови від договору чи з моменту закінчення терміну даного договору, якщо завдаткодержатель не розпочне його виконання.
Отже, не зважаючи на посилання позивача на обумовлений Угодою дозвіл на проживання позивача в будинку, вказана угода такого дозволу на проживання не містить.
Не могли надати позивачі докази законного заволодіння нерухомий майном (спірним будинком) і в судовому засіданні.
За таких обставин, у позивача відсутня одна з обов'язкових ознак набувальної давності - добросовісність володіння.
З пояснень позивача також вбачається, що будучи сусідами покійного ОСОБА_6, знали, що будинок належав батькові відповідача, який помер ще у ІНФОРМАЦІЯ_1, залишивши заповіт на сина. Правовстановлюючих документів на будинок відповідач позивачам не надавав.
З довідки Загатянської сільради №260 від 19.08.2015 року вбачається, що свідоцтво на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, не видавалося. Однак, згідно погосподарської книги НОМЕР_1, особовий рахунок НОМЕР_2, власником вказаного будинку був ОСОБА_6, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишив заповіт на свого сина ОСОБА_5 (а.с.101, 102).
Згідно копії державного акту на право власності на землю від 05.12.2000 року, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,59 га, що розташована на території с. Загаття, передана у власність ОСОБА_6, мешканця АДРЕСА_1 (а.с.11).
З пояснень представника третьої особи - голови сільради ОСОБА_3 вбачається, що земельна ділянка та спірний житловий будинок належали батькові відповідача, який помер, склавши заповіт на сина ОСОБА_5, але відповідач за оформленням спадщини за померлим батьком у сільську раду не звертався. Про наявність інших спадкоємців, прийняття чи не прийняття відповідачем спадщини, оформлення спадщини в нотаріальній конторі, проведення державної реєстрації житлового будинку у сільраді відомостей не має.
Не могли надати позивачі суду належні та допустимі докази, які підтверджують вказані обставини і в ході розгляду справи.
Не містять матеріали справи і відомостей про правомірність побудови будинку (наявність відповідних дозволів на будівництво та необхідної технічної документації), завершеність будівництва та введення будинку в експлуатацію, вартість нерухомого майна.
Доводи позивачів про те, що спадкоємець померлого ОСОБА_6 - відповідач ОСОБА_5 не має наміру користуватися спадковим майном, оскільки за весь час після смерті спадкодавця не виконав дій по оформленню права власності на спадщину і не здійснив державну реєстрацію житлового будинку, суд відхиляє як такі, що не можуть вплинути на вирішення спору по суті. Законодавством яке діяло на момент відкриття спадщини не обмежувало строк, протягом якого має бути отримане свідоцтво про право на спадщину, тобто ця обставина не тягне за собою позбавлення спадкоємця права власності на спадкове майно.
Позивачі посилаються на наявність домовленості з відповідачем про купівлю-продаж будинку, однак, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Такого договору між сторонами укладено не було. З приєднаних до матеріалів справи Угоди про завдаток без дати та Розписки про укладення усного договору про продаж будинку та отримання часткової вартості будинку вбачається, що позивачі сплатили відповідачеві не повну суму обумовленої вартості будинку ( а.с.25, 26).
З пояснень позивача вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань щодо укладення договору купівлі-продажу будинку. Тобто, в даному випадку позов про визнання права власності за набувальною давністю фактично приховує інші правовідносини між сторонами. Враховуючи наведене суд вважає, що підстав для задоволення позову і визнання за позивачами права власності на житловий будинок за набувальною давністю, не має.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок та надвірні споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських