233 № 233/174/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

при секретарі Поварніциній А.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради», «Про стягнення матеріальної шкоди, завданої залиттям», -

В С Т А Н О В И В:

16 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В позові позивач зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Вона поміняла у квартирі металеві труби опалення на металопластикові, а відповідачі відмовились це робити. 28.10.2013 року її квартиру було залито водою з вини відповідачів ОСОБА_7, власників квартири АДРЕСА_2, яка розташована поверхом вище над квартирою позивача, в результаті чого пошкодження зазнали шпалери та гіпсокартон у кутку кімнати. Вдруге її квартиру було залито з вини відповідачів 29 листопада 2014 року. Внаслідок протікання водонакопичувального баку встановленого у санвузлі відповідачів була залита ванна кімната позивачки. Зазначені обставини підтверджуються випискою з журналу про реєстрацію заявок аварійно-диспетчерської служби Комунального підприємства «Служба єдиного замовника», актами житлово-експлуатаційної організації, копією договору підряду на ремонт квартири та іншими документами тощо. Відповідачі добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду відмовляються. ОСОБА_8 кошторисної документації вартість ремонту складає 7236 гривень. Позивачка просила стягнути з відповідачів на її користь завдану їй внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 7236,00 грн. та витрати по оплаті судового збору солідарно.

У попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник уточнили позовні вимоги, просили виключити з числа відповідачів малолітнього сина відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник у попередньому судовому засіданні просили залучити до участі у справі у якості третьої особи з боку відповідача ОСОБА_6 підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради».

Ухвалою суду від 16 березня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучене ОСОБА_6 підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» (далі за текстом КП «СЄЗ»).

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини. Вони просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У поясненнях вони посилалися на факти, що викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що вони не заперечують самі факти залиття квартири позивачки, але вина у першому залитті з її боку повністю відсутня. Так, їй належить квартира АДРЕСА_2, яка знаходиться на третьому поверсі пятиповерхового будинку. Мешканці нижніх поверхів, у тому числі позивачка ОСОБА_1, встановили у своїх квартирах автономне опалення, внаслідок чого її квартира перестала опалюватись. З цього приводу вона звернулась до житлово-експлуатаційної організації підрозділу КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» і працівники служби міняли та зєднували труби централізованого опалення у її квартирі. При цьому позивачка ОСОБА_1, а також власник квартири на першому поверсі будинку Віхор, відмовились допускати слюсарів для заміни і видалення залишків старої труби опалення у міжповерхових перекриттях, мотивуючи це тим, що у їхніх квартирах зроблено ремонт. Під час заповнення мережі централізованого опалення сталося протікання у місці приєднання металопластикової труби до залишків металевої у міжповерховому перекритті і наприкінці жовтня 2013 року вода протекла до квартири позивачки в кутку однієї кімнати. Працівники КП «СЄЗ» склали про це акт. Щодо повторного залиття квартири позивачки, вона підтверджує що таке залиття мало місце із зазначених у позові причин.

Крім того представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що на його думку, надані позивачкою докази не можна вважати належними. Зокрема, він вказав, що ОСОБА_8 про залиття квартири позивачки, складені як 28.10.2013 року, так і 16.12.2014 року працівниками КП «СЄЗ» не містять даних, необхідних для визначення розміру спричиненої залиттям шкоди. Так, акт від 28 жовтня 2013 року свідчить про те, що внаслідок кільцювання труб центрального опалювання у квартирі №39 по вул.. Громова, в міжповерховому перекритті залишився кусок старої металевої труби. Після подачі води по системі опалення, труба у перекритті протекла у кутку квартири № 36 і були пошкоджені шпалери та гіпсокартон. При цьому в акті не зазначені ні площа залиття, ні інші дані для визначення шкоди. Акт від 16 грудня 2014 року, складений працівниками КП «СЄЗ», визначив причину залиття квартири протікання водонакопичувального бака у квартирі відповідачки ОСОБА_3, але взагалі не зафіксував жодних пошкоджень у санвузлі позивачки. До того ж, наданий позивачем договір підряду від 29 листопада 2014 року на проведення капітального ремонту квартири АДРЕСА_3, та кошторис на поточний ремонт цієї квартири, на його думку, також не може бути прийнятий судом як належний доказ вини відповідача у залитті квартири та при визначенні вартості матеріальної шкоди спричиненої пошкодженням квартири внаслідок залиття, так як містить не підтверджену інформацію, не містить жодного фотографічного доказу, який підтверджував би кількість та дійсність нанесених ушкоджень. ПП «Артремус-Строй», з яким позивачка уклала цей договір, не є експертною організацією.

Таким чином, відповідачка та її представник вважають, що позивачка не надала суду доказів про причинний звязок між залиттям її квартири та шкідливими наслідками, що ніби то настали в квартирі останньої, та не довела наявність вини з боку відповідачки, тому просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що позивачка сама сприяла виникненню шкоди внаслідок залиття, тому що всупереч існуючим правилам наглухо закрила коробами з гіпсокартону та пластику усі комунікації у квартирі. А потім, із цих підстав, відмовилась допустити працівників КП «СЄЗ» для видалення залишків металевих труб опалення у міжповерховому перекритті під час кільцювання системи в квартирі відповідачки. Вирішення питання по суті заявлених вимог він залишив на думку суду.

Так, свідок ОСОБА_9, будучи приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та відмову від дачі показань, пояснив, що він є власником квартири № 33, розташованої на першому поверсі будинку № 48 по вул. Громова. Квартира позивачки ОСОБА_1 розташована над його квартирою. Із слів позивачки він знає, що відповідачка декілька разів заливала її квартиру. Він пригадує, що восени 2013 року до нього приходили працівники КП «СЄЗ» для заміни та видалення залишків старої труби системи опалення у перекритті між поверхами, але він не дозволив їм це зробити, тому що у нього був зроблений ремонт, а труби закриті дорогими багетами.

Свідок ОСОБА_10, яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та відмову від дачі показань, пояснила що працює у житлово-експлуатаційному підрозділі КП «СЄЗ» на посаді інженера ВТВ і до території їх обслуговування відноситься також будинок № 48 по вул. Громова. 29 листопада 2014 року зранку до аварійної служби КП «СЄЗ» звернулась позивачка ОСОБА_1 з приводу залиття її квартири № 36 із квартири № 39, яка розташована поверхом вище. При виїзді бригади слюсарів було встановлено, що причиною залиття стало протікання водонакопичувального баку у квартирі № 39. Пізніше, 16 грудня 2014 року, вона в складі комісії працівників КП «СЄЗ» обстежували квартиру №36, а саме санвузол, де із слів ОСОБА_1 вода текла по коробу облицювання. Але під час огляду вони ніяких пошкоджень у квартирі позивачки не зафіксували. Не було ні відпалої плитки, ані будь-яких інших пошкоджень. Про це вони склали відповідний акт.

Свідок ОСОБА_11, яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та відмову від дачі показань, пояснила що працює у житлово-експлуатаційному підрозділі КП «СЄЗ» на посаді майстра дільниці і до території їх обслуговування відноситься також будинок № 48 по вул. Громова. У жовтня 2013 року до них звернулась відповідачка ОСОБА_3 з приводу відсутності опалення в її квартирі. При обстеженні її квартири № 39 було встановлено, що як труби, так і прилади опалення потребують заміни. Вона розяснила власниці квартири, що та може придбати необхідні матеріали, а працівники дільниці виконають їх заміну. Також ОСОБА_3 було розяснено, що вартість придбаних матеріалів згідно квитанцій може бути віднесена в рахунок квартирної плати. Заміна труб опалення і батарей була зроблена 19 жовтня 2013 року. При цьому слюсарі КП «СЄЗ» були вимушені проводити кільцювання системи опалення безпосередньо у квартирі № 39, тому що власники квартир № 36 та № 33 відмовились допускати їх до квартир для підєднання системи опалення та видалення залишків металевих труб із міжповерхових перекриттів, посилаючись на проведені у квартирах капітальні ремонти. Про результати обстеження та виконані роботи було складено відповідний акт, який вона може надати суду (а.с. 75). Після подачі води у систему опалення у місці зєднання пластикової труби у квартирі №39 із залишками старої металевої у міжповерховому перекритті сталося протікання, і вода протекла до квартири позивачки № 36, про що в її присутності також був складений акт від 28 жовтня 2013 року. Позивачці ОСОБА_1 також було запропоновано придбати матеріали для ремонту місця затікання і надати у КП «СЄЗ» квитанції для врахування витрачених коштів у квартирну плату, але вона цим правом не скористалась.

Суд, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що позивачка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9). У квартирі № 39 цього ж будинку, яка розташована безпосередньо над квартирою позивачки проживає відповідачка ОСОБА_3 (а.с. 25).

28 жовтня 2013 року та 29 листопада 2014 року в квартирі позивачки сталися залиття, що визнається сторонами.

ОСОБА_8 Акту КП «СЄЗ» б/н від 28.10.2013 року про залиття квартири АДРЕСА_4, 28.10.2013 року: внаслідок кільцювання труб центрального опалювання у квартирі №39 по вул.. Громова, в міжповерховому перекритті залишився кусок старої металевої труби. Після подачі води по системі опалення, труба у перекритті протекла у кутку квартири № 36 і були пошкоджені шпалери та гіпсокартон. При цьому в акті не зазначені кімната, в якій сталося залиття, площа залиття, інші дані для визначення шкоди. (а.с.30).

У той же час, згідно акту б/н від 14 жовтня 2013 року, складеному представниками КП «СЄЗ» за зверненням відповідачки ОСОБА_3 з приводу відсутності опалення в її квартирі №39, при обстеженні квартири було встановлено, що як труби, так і прилади опалення потребують заміни. Заміна труб опалення і батарей була зроблена 14 жовтня 2013 року. При цьому зазначено, що кільцювання системи опалення проведено безпосередньо у квартирі № 39, тому що власники квартир № 36 та № 33 відмовились допускати працівників КП «СЄЗ» до своїх квартир для підєднання системи опалення та видалення залишків металевих труб із міжповерхових перекриттів, посилаючись на проведені у квартирах капітальні ремонти (а.с. 75).

Тобто зазначений акт б/н від 14.10.2013 року свідчить про те, що роботи із заміни труб і приладів опалення у квартирі ОСОБА_3 провадились спеціалістами житлово-експлуатаційної організації в межах обслуговуваної території на підставі заявки мешканця квартири і повністю доказує правомірність твердження представника відповідачки щодо відсутності вини з боку відповідачки ОСОБА_3 у залитті квартири позивачки 28.10.2013 року.

ОСОБА_8 б/н від 16 грудня 2014 року, складеному працівниками КП «СЄЗ», встановлено причину залиття квартири протікання водонакопичувального бака з квартири відповідачки ОСОБА_3, але не зафіксовано ніяких пошкоджень та слідів залиття у санвузлі позивачки (а.с. 28).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник надали суду акти КП «СЄЗ» про залиття квартири та договір підряду із кошторисом поточного ремонту квартири в обґрунтування розміру матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням квартири внаслідок залиття, виготовлений ПП ««Артремус-Строй» м. Костянтинівки (а.с. 11-27).

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 57 ч. 1 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. При цьому ч. 2 ст. 57 ЦПК України вказано, що ці дані встановлюються в т.ч. - на підставі висновків експертів. ОСОБА_8 з вимогами ст. 66 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені в результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання задані судом. При цьому згідно з вимогами ст. 144 ЦПК України - експертиза призначається судом ( ухвалою суду). Виконавець за договором підряду, який укладений з позивачкою, на проведення капітального ремонту - ПП ««Артремус-Строй» м. Костянтинівки, в своїй діяльності не звязане процесуальним законом, доданий до договору кошторис не несе інформації щодо конкретного місця проведення поточного ремонту в квартирі позивачки, причин виникнення ушкоджень та необхідності такого ремонту тощо, тому не може бути прийнятий судом у якості належного доказу.

Питання призначення експертизи в суді, не зважаючи на пропозицію суду, позивачкою та її представником не піднімалось і зазначеного клопотання перед судом ними не заявлялось.

В даному випадку, позивачка не довела своїх позовних вимог, не дивлячись на надання судом можливості та сприяння у заявлені клопотань, самостійно не заявили будь-яких клопотань про проведення експертизи, заміну неналежного відповідача належним, чим, на думку суду, відмовився від доказування щодо заявлених позовних вимог. Без відповідного клопотання суд не має право самостійно призначати будь-які експертизи чи приймати участь у доказуванні у будь-який інший спосіб доказування.

ОСОБА_8 з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України позивачка ОСОБА_1 повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини.

Суд вважає, що позивачкою в судовому засіданні не наведено обґрунтованих та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що між завданою шкодою та діями відповідачки є причинний звязок, наявна вина відповідачки у завданні шкоди, і в звязку з чим було пошкоджене його майно та завдана матеріальна шкода, так само як не надано доказів дійсного розміру завданої залиттями шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 319, 369, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 14, 57-60 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради», «Про стягнення матеріальної шкоди, завданої залиттям» - відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 12 серпня 2015 року. У повному обсязі рішення буде виготовлене до 17 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя