Провадження № 2-др/760/39/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачова А.К.

розглянувши в відкритому судового засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ ТРЕЙД» до ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним Свідоцтва України на знак для товарів і послуг, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року був задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ ТРЕЙД» до ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним Свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

17 грудня 2015 року представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення судом додаткового рішення суду.

Посилається на те, що при ухваленні рішення суд не вирішив питання про розподіл судових витрат, а саме - витрат, пов'язаних з оплатою вартості судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 05 жовтня 2015 року в сумі 13 860 грн. 00 коп.

Виходячи з цього, просить задовольнити заяву.

Сторони в судове засідання не з»явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином, про причину неявки суд до відома не поставили.

Виходячи з цього, на підставі ч.3 ст.220 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтованість заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами ст.ст.214, 215 ЦПК України вирішення питання про розподіл судових витрат віднесено до обов»язку суду при ухваленні рішення.

Згідно частини 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справ, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз несе сторона, яка заявила клопотання про проведення експертиз.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Так, з наданої представником позивача копії платіжного доручення №1268 від 19 червня 2015 року позивачем понесені витрати по оплаті вартості судової експертизи, призначеної ухвалою суду, в сумі 13 860 грн. 00 коп.

Виходячи з того, що питання судових витрат не було вирішено при ухваленні рішення, заяву про стягнення судових витрат підлягає задоволенню.

Виходячи з цього, керуючись ст. ст. 79, 86, 88, 214, 220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ ТРЕЙД» 13 860 грн. 00 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя