АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючої Кравець В.А.,

суддів Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.

за участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Осокорки-2000» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року в справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Осокорки -2000» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 20 349,24 грн., в тому числі 14 854,93 грн. заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2008 року по 01.01.2015 року, 4 181,78 грн. інфляційних втрат, 1312,54 грн. - три відсотки річних, а також просив стягнути 365,40 грн. судового збору, витрат на публікацію оголошення у пресі у сумі 630 грн. та 1700 грн. витрат на правову допомогу.

В мотивування вимог посилався на те, що відповідач, як власник квартири АДРЕСА_1, не в повній мірі виконує обов'язки по оплаті житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилася зазначена заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року - позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Осокорки -2000»:

заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 8 931,25 грн., в тому числі:7386,73 грн. - сума боргу за утримання будинку і житлово-комунальні послуги; 1272,14 грн. - сума втрат від інфляції;272,37 грн. - 3% річних; 365,40 грн. судового збору та 630 грн. витрат, пов'язаних з оплатою оголошення у пресі.

Не погоджуючись з рішенням суду , представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення та стягнути з відповідача розмір боргу у повному обсязі, заявленому у позові та покласти на відповідача витрати, в тому числі витрати на правову допомогу, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд безпідставно застосував позовну давність у три роки з огляду на те, що такий строк переривався частковим погашенням боргу з боку відповідача та на момент звернення до суду не був пропущений. Також вказує на незаконність відмови суду у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки процесуальний закон не пов'язує належність витрат на правову допомогу виключно з витратами на оплату особи, допущеної до участі у справі ухвалою суду.

В судовому засіданні апелянт скаргу підтримав, просив її задовольнити .

Відповідач скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідач порушив зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг, проте початок перебігу позовної давності суд встановив з 01.02.2012 року із проведенням розрахунку на підставі довідки , наданої позивачем під час розгляду справи у межах строку позовної давності.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 27.05.1999 року ( а.с.2).

Протягом з 01.01.2008 року по 01.01.2015 року відповідач не в повному обсязі проводить оплату за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 14 854,93 грн.

Згідно з ч.5 ст. 20, ст..32 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності рівня облаштування та благоустрою.

Судом встановлено, що відповідачу нараховувалась оплата за послуги, пов'язані із споживанням опалення, постачання холодної і гарячої води відповідно до п.п.12,15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 з урахуванням встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири, що узгоджується із розрахунками , визначеними у акті звіряння взаємних розрахунків між бухгалтером ОСББ «Осокорки-2000» та відповідачем ОСОБА_1, де відомості про розщеплення нарахувань відповідають даним про заборгованість від 01.01.2015 року ( а.с. 79-89).

Згідно з п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року №572» власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 роз'яснювався порядок проведення нарахувань на спожиті послуги, в тому числі і на утримання будинку, проте, у добровільному порядку відповідач послуги не сплатив, вважаючи неправомірними відповідні нарахування, своїх контррозрахунків не надав. Наразі, вірним є висновок суду в частині порушення зобов'язань щодо оплати наданих послуг.

Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено у ч.1,3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Суд обґрунтовано застосував загальну трирічну позовну давність за заявою відповідача з посилання на докази, які спростовували факти вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу перед позивачем.

Зокрема, довідка - розрахунок ( а.с.8-10) та акт звіряння взаємних розрахунків, підписаний сторонами (а.с.79-89) не свідчать про те, що з січня 2008 року відповідач визнавав борг по оплаті за житлово-комунальні послуги, що не виключає можливість застосування позовної давності.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, зокрема боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат(збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дана позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 від 30 жовтня 2013 року.

Наразі, суд вірно встановив розмір нарахованого боргу, відповідно до розрахунків позивача згідно наданої довідки про нарахування та сплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 з лютого 2012 року по 01.01.2015 року, за якою заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг становить 7 386 гривень 73 копійки - сума боргу за утримання будинку і житлово-комунальні послуги, 1272,14 грн. - сума втрат від інфляції;272,37 грн. - 3% річних.

Що стосується витрат на правову допомогу, то колегія виходить з наступного:

За змістом ст.ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права , які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи , яка бере участь в розгляді справи.

Як убачається з матеріалів справи, довіреність, видана позивачем на ім'я ОСОБА_2, була зазначена у додатку до позовної заяви ( а.с.1зв.), у довіреності міститься перелік повноважень саме на представлення інтересів позивача як довіреній особі, а не адвокату або іншому фахівцю у галузі права, статус довіреної особи, яка діє за довіреністю представник не змінював протягом усього часу розгляду справи, допущений до участі у справі виключно як представник, що підтверджується журналами судових засідань (а.с.37,66,90), тому цілком вірним є висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Отже, враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права , тому підстави до його скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,315, 317 ЦПК України , колегія суддів

У ХВ А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Осокорки -2000» - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року в справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді