Провадження № 2/761/6389/2015
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві клопотання представника позивача про залишення позовних вимог без розгляду з підстав зазначених у п. 5 ч.1 ст.207 ЦПК України в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій неправомірними га відшкодування моральної шкоди, нанесеної внаслідок дискримінації та порушення прав споживача, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року до суду надійшла позовна ОСОБА_1 Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій неправомірними га відшкодування моральної шкоди, нанесеної внаслідок дискримінації та порушення прав споживача

Позивачем зазначено, що Позивач по справі с вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 19 липня 2013 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №4247/24-13 про банківський строковий вклад у банківському металі. Договір було укладено у відділенні №4 Луганської філії AT «Банк «Фінанси та Кредит», на теперішній час це відділення не працює.

Внаслідок припинення роботи Луганської філії відповідача, позивач звернулась до юридичної особи - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за його юридичною адресою - м. Київ, вул. Артема, 60, де повідомили, що обслуговування клієнтів Донецької та Луганської області здійснюється у відділенні ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» №63, що знаходиться у місті Києві.

Згодом позивачу повідомлено, що для отримання власних коштів з депозитного рахунку, необхідно перерахувати кошти з депозитного рахунку на поточний гривневий рахунок для чого потрібно внести до каси банку готівкою 4% від суми вкладу відповідно до тарифів за розрахунково-касове обслуговування, затверджених банком для жителів з Донбасу. Ці тарифи було у 8 разів вищими за тарифи, встановлені для жителів інших регіонів України.

Вважаючи вимоги відповідача неправомірним, позивач звернувся до відповідача з вимогою пояснити причини неправомірних дій Банку. На його запит листом відповідача підтверджено вимогу оплатити послугу Банку відповідно до встановлених тарифів за розрахунково-касове обслуговування, тобто відповідно до дискримінаційних тарифів (копії звернень до Банку та копія відповіді додаються - додатки №2, 3, 4). На той час сума за встановленими дискримінаційним тарифами становила для позивачки близько 24 000 грн., яку позивачка у життєвій ситуації, що склалася, ніяк не могла оплатити.

У грудні 2014 року, січні 2015 року на сайті Банку за адресою було розміщено тарифи за розрахунково-касове обслуговування: 2 pdf. файли із затвердженими діючими з 22.10.2014р. тарифами, Банком були встановлені два різні типи тарифів - загальні тарифи та тарифи для жителів Донбаського макрорегіону.

На теперішній час на сайті відповідача розміщені нові тарифи, які діють з 16 лютого 2015 року, тобто попередні дискримінаційні тарифи скасовано. Водночас, внаслідок протиправної поведінки відповідача, а саме встановлення дискримінаційних тарифів, позивачка, якою було укладено договір банківського вкладу у місті Луганську, зазнала дискримінації та була позбавлена можливості скористатися послугами Банку на рівних з іншими громадянами України умовах. Підтвердження даних щодо затвердження дискримінаційних тарифів.

Позивач не має можливості надати рішення про затвердження дискримінаційних тарифів, оскільки неодноразові звернення до Банку про їх надання були проігноровані Банком. Проте роздруківки самих тарифів, що раніше були розміщені на сайті відповідача та видавались клієнтам у відділенні банку, додаються до цього позову (додатки №5, 6).

У відповідь на звернення до омбудсмена відповідь стосовно направлення Голові правління Банку запиту щодо надання пояснень відносно встановлених окремих тарифів (датована 26 лютого 2015 року), та остаточну відповідь (датована 12 травня 2015 року) відносно того, що окремі тарифи для клієнтів з Донецької та Луганської областей вже скасовано Банком 16 лютого 2015 року та Банком встановлено єдиний тариф для всіх жителів України (копії додаються, додатки №13, 14).

Слід також додати, що дискримінаційне відношення мало місце не тільки у встановленні несправедливих тарифів. Так, відповідачем було встановлено окремий порядок прийому для осіб з Донецької та Луганської області. Тривалий період обслуговування цієї окремої категорії осіб здійснювалось лише трьома відділеннями з тридцяти п'яти відділень у м. Києві з 10.30 до 16.00 в останню чергу, в той час як інші клієнти обслуговувались протягом всього робочого часу - з 9.00 до 18.00 у будь-якому відділенні банку. З лютого 2015 року обслуговування клієнтів з Донецької та Луганської областей взагалі було припинено на території Києва, та в банку було повідомлено, що обслуговування цієї категорії клієнтів здійснюється виключно у Слобожанському регіональному управлінні в м. Харків - тобто єдине відділення на всю країну.

Таким чином, позивачка, як особа, яка віднесена банком до категорії жителів донбаського макрорегіону позбавлена можливості доступу до послуг у відділеннях банку та з величезної кількості відділень банку по на всій території України може звертатись лише до одного єдиного відділення. При цьому тільки у м. Києві розташовано 35 відділень банку, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті відповідача (роздруківка додається, додаток №15).

Крім того, відповідач відмовив в обслуговуванні позивачці через представника на тій підставі, що довіреність на представлення інтересів позивача була оформлена нотаріусом у місті Луганську.

Факт відмови відповідача обслуговувати клієнтів з Луганська, крім іншого, підтверджується записом розмови за телефоном для довідок банку, номер якого розміщено на офіційному сайті банку.

Відмову в обслуговуванні на підставі довіреності, оформленої у місті Луганську банк жодним чином не пояснив, але заяви від представника позивачки за цією довіреністю банк ігнорував, зокрема була повністю проігнорована заява про розірвання депозитного договору від 17.12.2014р. Факт відмови в обслуговуванні за луганською довіреністю також підтверджується записом розмови представника позивача за телефоном для довідок банку.

Встановлення несправедливих і дискримінаційних умов обслуговування сформувало у позивачки відчуття власної неповноцінності, коли єдиною провиною та підставою для обмеження її у правах стало місце її походження. Позивачка є громадянином України, якому гарантується рівність у правах порівняно з іншими громадянами України. Дії ж відповідача свідчили про ураження позивачки в правах, неможливості користуватися правом на доступ до послуг на рівних з іншими умовами, ставили позивачку у принизливе становище і змушували миритися з тим, що вона через місце походження не може вважатися повноправним громадянином, який заслуговує до себе поваги і рівного ставлення. Перебуваючи у важкій життєвій ситуації, пов'язаної з подіями на сході країни, позивачка розраховувала на можливість скористатися своїми заощадженнями і не просила нічого чужого, а лише намагалася отримати свої власні кошти.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Пунктом 9 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, оскільки відповідачем було встановлено дискримінаційні умови доступу до послуг Банку та вони мали безпосереднє відношення до позивачки

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 6, 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» позивач просила:

- визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» з встановлення окремих Тарифів комісійної винагороди AT «Банк «Фінанси та кредит» за розрахунково-касове обслуговування депозитних рахунків фізичних осіб га вкладних рахунків на вимогу Донбаського макрорегіону з 22.10.2014р. та визнати тарифи недійсним з дані затвердження.

- визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо відмови в обслуговуванні позивача через представника на підставі довіреності, що була оформлена нотаріусом у м. Луганську.

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси га Кредит» (код банку код банку: 300131, код ЕДРПОУ: 09807856) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 324 000 (триста двадцять чотири тисячі) гривень.

Через загальну канцелярію суду представник позивача подав заяву про залишення без розгляду позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій неправомірними га відшкодування моральної шкоди, нанесеної внаслідок дискримінації та порушення прав споживача з підстав п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

В судове засідання сторони не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому порядку. Будь-яких заяв не надали.

Суд, вивчивши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає оскільки така заява позивача не суперечить законові, за можливе залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій неправомірними га відшкодування моральної шкоди, нанесеної внаслідок дискримінації та порушення прав споживача.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Враховуючи викладене та керуючись: п. 5 ч.1 ст.207, ст.ст. 209, 210, 293 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву представника позивача про залишення позовних вимог без розгляду з підстав зазначених у п. 5 ч.1 ст.207 ЦПК України в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій неправомірними га відшкодування моральної шкоди, нанесеної внаслідок дискримінації та порушення прав споживача - задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій неправомірними га відшкодування моральної шкоди, нанесеної внаслідок дискримінації та порушення прав споживача - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя: Малинников О.Ф.