Справа № 587/2866/14-ц
Провадження № 2/587/63/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді Моісеєнко О.М.,

При секретарі Козловій К.Л.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом

ОСОБА_1

До Головного управління Держземагенства у Сумській області

3-і особи: Сумська районна державна адміністрація

Кіндратівська сільська рада

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан",

Про визнання права власності в порядку спадкування та виділення

земельної ділянки (паю) в натурі

Встановив:

Позивач звернулась до суду з тих підстав, що її мати ОСОБА_2 по 31 грудня 1964 року працювала в колгоспі ім. Кірова, була членом колгоспу. На базі даного колгоспу було створене КСП ім. Кірова, членом якого була мати. Вона має право на земельну частку (пай), повинна бути включена у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримати земельний пай у натурі. У 1990 році у зв'язку з тяжкою хворобою виїхала з постійного місця проживання, у зв'язку з чим не була включена у список осіб, які мають право на земельну частку (пай). Відповідно до постанови КМУ "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)", у випадку встановлення факту не включення до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), громадянина, який отримав сертифікат про право на таку частку, сільська рада має право надати земельну ділянку із земель запасу чи резервного фонду. Право на земельну частку виникає не за місцем проживання, а відповідно до членства у підприємстві (за місцем роботи або виходом на пенсію). Невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) не може позбавити її права на таку частку. Позивач є спадкоємцем після смерті матері, від спадщини не відмовлялась, тому має право отримати земельну ділянку в порядку спадкування. У зв'язку зі змінами до ст. 122 ЗК України, повноваження в галузі земельних відносин щодо надання у власність земельних ділянок надані ГУ Держземагенства у Сумській області. За зверненням позивача у наданні земельної ділянки відповідачем надана відмова. Просила визнати за нею право власності у порядку спадкування на земельну частку (пай) в розмірі 3,35 га та виділити її в натурі із земель запасу чи резервного фонду на території Кіндратівської сільської або іншої сільської ради Сумського району.

У судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і суду пояснила, що її мати ОСОБА_2 проживала у с. Кіндратівка та працювала у колгоспі ім. Кірова. У 1990 році виїхала проживати до родини свого сина, брата позивача, де проживала на протязі 3-4 років. Після смерті брата приблизно у 1993-1994 році вона забрала матір проживати у свою родину, де та проживала до своєї смерті у 2002 році. Після виїзду з с. Кіндратівки мати була зареєстрована в м. Суми в родині брата, у позивача зареєстрована ніколи не була, а проживала фактично. До нотаріальної контори позивач для прийняття спадщини не зверталась, бо мати, крім права на пай, іншого майна не мала. Про розпаювання землі в момент його проведення їй не було відомо. Вже після смерті матері вона дізналась від інших осіб, що вони отримують орендну плату за земельні паї, на що її мати також мала право. Коли саме вона про це дізналась, точно пояснити не змогла: у 2002 році, чи у 2014 році, оскільки цього не пам'ятає.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю і суду пояснив, що мати позивача ОСОБА_2 на час проведення паювання землі в КСП ім. Кірова була пенсіонеркою та повинна бути включеною до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Позивач з цього приводу у червні 2014 року звернулась до Кіндратівської сільської ради і лише тоді дізналась, що її мати не включена до списку осіб, що мають право на земельний пай. Позивач спадщину після померлої ОСОБА_2 прийняла шляхом проживання з померлою на час її смерті.

Представник відповідача з позовними вимогами не погодилась. У письмових запереченнях на позов зазначила, що розпаювання земель КПС ім. Кірова Сумського району та видача державного акту на право колективної власності на землю відбулось у 1995 році, про що ОСОБА_2 знала. Питання паювання землі та затвердження списку осіб було предметом розгляду звітно-виборчих зборів уповноважених членів КСП ім. Кірова 20 лютого 1996 року. Була затверджена комісія з цього питання та затверджений список осіб, які мають право на земельну частку (пай). Саме з цього часу починається строк позовної давності. Крім того, матері позивача сертифікат на земельну частку (пай) не видавався. Вважає, що є підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності, просила залишити позовну заяву без задоволення. У судовому засіданні, крім наведеного, пояснила, що процес паювання землі є подією не одного дня, був відомий іншим мешканцям, тому ОСОБА_2 та позивач не могли не знати про це.

Представник 3-ї особи Сумської РДА при винесенні рішення поклався на розсуд суду і суду пояснив, що по даній справі є підстави для відмови у позові за спливом строку позовної давності. Строк позивачем пропущений з січня 2005 року, в межах трирічного строку з моменту смерті ОСОБА_2 Подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Представник 3-ї особи Кіндратівської сільської ради Сумського району для розгляду справи до суду не з'явився, просив справу слухати без його участі.

Представник 3-ї особи ТОВ "Агрофірма "ЛАН" для розгляду справи до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце її слухання.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.10), мати позивача (а.с.11-12). Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно.

ОСОБА_2 проживала в с. Кіндратівка Сумського району Сумської області та працювала в колгоспі ім. Кірова з 1 квітня 1946 року по 31 грудня 1946 року та з 1 квітня 1948 року по 31 грудня 1964 року (а.с.13).

Згідно повідомлення Кіндратівської сільської ради Сумського району від 19 лютого 2015 року № 84-02-34, ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1, до 1 жовтня 1990 року. Вибула з населеного пункту 1 жовтня 1990 року до м. Суми на постійне місце проживання. Належний їй будинок продала 12 вересня 1990 року.

Зборами уповноважених колгоспників 30 травня 1992 року колгосп ім. Кірова відповідно до Закону України від 1 березня 1992 року "Про колективне сільськогосподарське підприємство" було реорганізоване в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Кірова. Затверджено Статут КСП. Крім того, вирішено: земельний, грошовий і майновий паї передавати у спадок громадянам, які являються на момент реєстрації Статуту членами колгоспу ім. Кірова, службовцями, які працюють на території колгоспу ім. Кірова в обслуговуючій галузі, а також є пенсіонери колгоспу і пенсіонери-службовці. Перереєстрація Статуту здійснена у листопаді 1992 року. Відповідно до п.3.9 Статуту КСП, членство у підприємстві зберігається за громадянами при припиненні роботи по старості або інвалідності, якщо вони не виїхали на постійне місце проживання у іншу місцевість.

За рішенням виконкому Кіндратівської сільської ради Сумського району від 20 червня 1995 року № 24, КСП ім. Кірова виданий 30 жовтня 1995 року Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-СМ № 002051. До даного державного акту додатком № 1 затверджений список громадян-членів КСП, до якого мати позивача ОСОБА_2 включена не була.

Питання паювання землі та затвердження списку осіб було предметом розгляду звітно-виборчих зборів уповноважених членів КСП 20 лютого 1996 року. На цих зборах було затверджено положення про комісію по здійсненню паювання земель, майна та внутрішньогосподарському реформуванню, її персональний склад у кількості 19 осіб. Крім цього, був затверджений список осіб, які мають право на майновий та земельний паї. З цього часу позивачу та ОСОБА_2 було відомо про прийняте рішення.

Відповідно до Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8 травня 1995 року № 720/95, паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сількогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Тобто, право на земельну частку (пай) та на отримання сертифіката на нього пов'язувалось з включенням до списку до державного акту. Однак, не включення особи до даного списку у випадку, якщо вона є членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не є підставою для позбавлення її права на земельну частку.

Про паювання земель та не включення ОСОБА_2 до списку громадян-членів КСП, які мають право на земельну частку (пай) було відомо на час проведення процедури розпаювання, зокрема з моменту проведення звітно-виборчих зборів КСП 20 лютого 1996 року, коли були затверджені списки осіб, що мають право на земельні паї, оскільки це було обставиною, відомою широкому колу осіб. З цього часу у ОСОБА_2 виникло право ставити питання щодо обґрунтованості не включення її до даного списку. При цьому, слід врахувати, що відповідно до Указу Президента України від 8 травня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени КПС, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства. Статутом КСП визначено, що членство у КСП зберігається за особами, які припинили свою роботу по старості і не виїхали на постійне місце проживання в іншу місцевість. За наведених обставин право на земельну частку (пай) у ОСОБА_2 не було беззаперечним, оскільки вона до реорганізації колгоспу в КПС та до видачі Державного акту на право постійного користування землею вибула з с. Кіндратівки на постійне місце проживання до іншої місцевості.

В межах строку, визначеного ст. 71 ЦК України в редакції 1964 року, ОСОБА_2 для реалізації права на отримання земельної частки (паю) особисто чи через своїх представників не зверталась.

Позивач, відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1964 року, є спадкоємицею після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 Діями, що свідчать про прийняття спадщини, відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1964 року, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном, а також подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Доказів, що підтверджують дії щодо прийняття позивачем спадщини після смерті матері, суду також не надано. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа після ОСОБА_2 не заводилась, з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від неї ніхто не звертався.

Таким чином, земельна частка (пай) КСП ім. Кірова не входить до складу спадкового майна після померлої ОСОБА_2 і не може бути успадкована її спадкоємцями.

За наведених обставини у задоволенні позову слід відмовити, однак не за заявою представників відповідача та 3-ї особи Сумської РДА про сплив позовної давності, а у зв'язку з тим, що право не було порушеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213,215 ЦПК України, ст.ст.4,6,71,86, 529,549 ЦК України в редакції 1964 року, суд

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 До Головного управління Держземагенства у Сумській області, 3-і особи: Сумська районна державна адміністрація, Кіндратівська сільська рада, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан", про визнання права власності в порядку спадкування та виділення земельної ділянки (паю) в натурі відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Моісеєнко