Провадження № 22-ц/779/1426/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_2, представника виконкому Івано-Франківської міської ради Кобрин Ю.І., третьої особи та представника третіх осіб ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконкому Івано-Франківської міської ради, треті особи - ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод", ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, про зобов'язання видати ордер,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив зобов'язати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради видати йому ордер на квартиру НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 1985 року по 2013 рік, його дружина з 1988 року по 2011 рік (звільнена з роботи в зв'язку з призначення пенсії по інвалідності) перебували у трудових відносинах з ДП "Івано-Франківський котельно-зварювальний завод" (попередня назва - ДП МОУ "63 котельно-зварювальний завод"). Його місце проживання зареєстроване у будинку АДРЕСА_1 з 1985 року.

Згідно п.5.5. рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 20.04.2004 року ДП МОУ "63 котельно-зварювальний завод" надано дозвіл на переобладнання власного гуртожитку на АДРЕСА_1 під житловий будинок.

Рішенням виконкому від 22.06.2004 року №221 внесено зміни в п.5.5 вищезазначеного рішення і дозволено переобладнання гуртожитку під службовий готель (перший поверх), гуртожиток для малих сімей (другий і третій поверхи) та житловий будинок (четвертий-дев'ятий поверхи).

22.10.2010 року закінчений будівництвом об'єкт прийнятий в експлуатацію.

Згідно протоколу №27 від 23 жовтня 2006 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету вирішено включити в список кандидатів для отримання квартир на 7-9 поверхах в будинку для посімейного поселення по АДРЕСА_1 позивача, склад сім'ї якого 4 чоловіки, на житлову площу 56 кв.м., кв. НОМЕР_2. Відповідно до протоколу №68 спільного засідання адміністрації заводу та профспілкового комітету від 16 лютого 2009 року його сім'ї з 4-х чоловік надано квартиру НОМЕР_2 площею 56 кв.м. на 9-му поверсі гуртожитку.

На підставі протоколу №5 від 06 вересня 2010 року затверджено список квартиронаймачів згідно затвердженої нумерації і у відповідності до технічного паспорта йому (позивачу) виділено квартиру НОМЕР_1 загальною площею 84,6 кв.м. на 9-му поверсі будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 28 жовтня 2010 року будинок АДРЕСА_1, який належав ДП МОУ "63 котельно-зварювальний завод", прийнято в комунальну власність територіальної громади м.Івано-Франківська та передано на баланс ЖЕО №6.

Посилаючись на ст.47 Конституції України, ст.ст.9, 14, 51-53, 58 Житлового кодексу України, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02.04.2015 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішення, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. При цьому зазначає, що суд не врахував, того, що він із сім'єю проживає в будинку АДРЕСА_1, з 1985 по 2013 роки перебував у трудових відносинах з ДП "Івано-Франківській котельно-зварювальний завод", його стаж роботи на заводі становить 28 років, а його дружини 13 років, вони з дружиною зареєстровані у будинку АДРЕСА_1. Зазначає, що він із сім'єю проживає у квартирі НОМЕР_1 вказаного будинку протягом тривалого часу. З цих підстав вважає, що його позов підлягає до задоволення. В зв'язку з цим просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з наведених у ній мотивів та просив її задовольнити.

Представник відповідача-виконкому Івано-Франківської міської ради - Кобрин Ю.І. та третя особа і представник третіх осіб ОСОБА_4 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення осіб, що беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилався на те, що він та його дружина зареєстровані в гуртожитку АДРЕСА_1 з 1985 року.

Позивач та його дружина зареєстровані не у спірній квартирі (НОМЕР_1), а в кімнаті НОМЕР_3, що підтверджено записом в паспорті (а.с.5зв.,7зв.) та ним і не заперечувалось.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.04.2004 року та від 22.06.2004 року (а.с.24, 35) було дано дозвіл ДП «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» переобладнати 4-9 поверхи гуртожитку на житловий будинок, який закінчений будівництвом (реконструкцією) в 2010 році (а.с.22). Даний факт визнається сторонами.

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 28.10.2010р. № 281-LVIIІ будинок №5 по вул. Новій в м. Івано-Франківську, який належав ДП МОУ «63 котельно-зварювальний завод» прийнято в комунальну власність територіальної громади м. Івано-Франківська та передано на баланс ЖЕО №6 (а.с.21). Таким чином, у комунальну власність територіальної громади прийнято житловий будинок АДРЕСА_1.

Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилався на протоколи спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету заводу, а саме: протокол №27 від 23.10.2006 року, яким сім'ю ОСОБА_2 включено в списки кандидатів для отримання квартири НОМЕР_2 площею 56 м.кв. (а.с.14-16); протокол №68 від 16.02.2009 року, яким сім'ї ОСОБА_2 надано квартиру НОМЕР_1 (колишня НОМЕР_2 після реконструкції) площею 84.6 м.кв. на 9-му поверсі (даний протокол не надано до матеріалів справи) та протокол №5 від 06.09.2010 року про затвердження квартиронаймачів згідно нумерації квартир та технічного паспорта на квартиру, яким ОСОБА_2 затверджено квартиронаймачем квартири НОМЕР_1 площею 84.6 м.кв. на 9-му поверсі (а.с.17-19).

Судом вірно встановлено, що наведені протоколи були скасовані в судовому порядку, а права на квартиру НОМЕР_2 (НОМЕР_1) належать сім'ї ОСОБА_4.

Отже, предметом спору є квартира НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1. Дана квартира набула НОМЕР_1 після зміни нумерації, раніше ж це була квартира за НОМЕР_2. Дана обставина встановлена із ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2012 року (а.с.70-71).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.11.2008 року п.2 протоколу №27 від 23.10.2006 року в частині, яким включено в списки кандидатів для отримання квартир, в тому числі квартиру НОМЕР_2 площею 56 м.кв. на сім'ю ОСОБА_2, визнано недійсним, що встановлено ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.02.2012 року (а.с. 70-71).

Протокол №68 від 16.02.2009 року, яким надано квартиру НОМЕР_1 (колишня НОМЕР_2 після реконструкції) площею 84.6 м.кв. на 9-му поверсі сім'ї ОСОБА_2, визнано недійсним рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.11.2012 року (а.с.73).

Протокол №5 від 06.09.2010 року про затвердження квартиронаймачів згідно нумерації квартир та технічного паспорта на квартиру, виділення квартири НОМЕР_1 площею 84.6 м.кв. на 9-му поверсі ОСОБА_2, визнано недійсним рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.03.2013 року (а.с.74-76).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.08.2013 року зобов'язано виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради видати сімї ОСОБА_5 зі складом 4 особи ордер на квартиру НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 (а.с.45-54).

Відповідно до ст. 58 ЖК України ордер на жиле приміщення є єдиною підставою вселення в жиле приміщення.

Вірно встановивши зазначені обставини, суд дійшов правильного висновку, що право позивача на проживання в квартирі НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 не набуто у встановленому порядку, а всі протоколи щодо надання ОСОБА_2 даної квартири скасовано, є преюдиційне рішення суду, яким вже зобов'язано виконком видати іншій особі (ОСОБА_5.) ордер на спірну квартиру НОМЕР_2 (НОМЕР_1), а тому позовні вимоги щодо зобов'язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради видати на ім'я ОСОБА_2 відповідний ордер на квартиру НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі не впливають на правильність висновків суду, оскільки вони були предметом розгляду в суді і їм судом дана належна оцінка.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук