Провадження №2/521/1758/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21.01.1984 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Станом на теперішній час проживання однією сім'єю між сторонами фактично припинено, подальше сумісне життя з відповідачем неможливе. Як причину розпаду сім'ї позивачка вказує на той факт, що у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю.

Позивачка позовні вимоги підтримала, про що надала відповідну заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач у судовому засідання участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи була сповіщений у встановленому законом порядку.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також не надав суду даних про неможливість прийняття участі у судовому засіданні з поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розгляд справи за його відсутністю, в сенсі ст. 169 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.01.1984 року між сторонами укладено шлюб, про що Малиновським відділом РАЦС м. Одеси зроблено актовий запис №63 (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1).

В період шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка вирішила після розірвання шлюбу залишити собі прізвище «ОСОБА_1».

Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 10, 11, 130, 174, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21.01.1984 року Малиновським відділом РАЦС м. Одеси, актовий запис №63 (свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з відповідача витрати при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у сумі 17 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий