Справа № 308/6280/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Кожух О.А., Леско В.В.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 липня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.12.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір позики грошей, згідно якого позикодавець передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 39 965 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення цього Договору, строком до 27.05.2015 року. Однак у визначений сторонами строк ОСОБА_3 виконав грошове зобов'язання тільки частково, сплативши позивачу лише 1500 доларів США, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 02.06.2015 року складає 3500 доларів США (еквівалент яких за офіційним курсом НБУ станом на 02.06.2015 року становить 73796, 80 грн.). Крім суми основного боргу позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягають стягненню три відсотки річних у розмірі 36, 39 грн. Тому просив стягнути з відповідача суму 73833, 19 грн. заборгованості, з яких сума 73 796, 80 грн. - основний борг за позикою та сума 36, 39 грн. - три відсотки річних та суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 738, 33 грн.

Рішенням суду позов задоволений частково : стягнуто з відповідача на користь позивача 27 975,50 грн. суму основного боргу та 36,39 грн. три проценти річних та судовий збір в розмірі 280,12 грн. В решті позову відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про зміну рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та просив задовольнити позовні вимоги про стягнення суми 73833,19 грн. заборгованості у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права .

В судовому засіданні апелянт та його представник скаргу з наведених підстав підтримали.

Відповідач в судове засідання не явився, однак надіслав суду заперечення, в якому зазначив, що рішення суду є законним та просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до договору позики, укладеного між сторонами, відповідач позичив у позивача 39965 грн., з яких частину повернув і залишок складає 27 975,5 грн.

Однак з таким висновком суд погодитись не може, оскільки таке твердження обставин справи суперечить принципу справедливості, зазначеного в п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Так, відповідно до п.1 договору позики грошей від 27.12.2012 р. позикодавець /позивач/ передає у власність позичальника /відповідача/, а позичальник приймає від позикодавця у власність грошові кошти у сумі 39965 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на дату укладення цього договору є еквівалентом 5 000 доларів США. Таку ж саму суму грошових коштів /суму позики/ без нарахування процентів позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві до 27.05.2015 р.

Зі змісту наведеної умови договору слід зробити висновок про те, що сума позики в гривнях є сума, еквівалентна 5 тис. дол. США. При цьому враховуються і такі обставини як стабільність гривні по відношенню до зазначеної інвалюти, час, на який укладено договір позики та повернення частини позики у доларах США - 1,5 тис. -, про що зазначено у договорі позики грошей/а.с.20,зворот/.

На думку суду, саме таким чином слід тлумачити зазначений пункт договору, в якому міститься посилання на зазначену суму в іноземній валюті, оскільки в іншому випадку необхідності в зазначенні в договорі позики суми в інвалюті не було необхідності.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи доведено, що відповідач не виконав умови Договору і до визначеного договором строку повернув тільки частину грошових коштів - 1500 доларів США. Іншу частину боргу не повернув до дня закінчення дії договору - 27.05.2015 р. - і ця сума становить еквівалент 3500 доларів США, яка станом на 02.06.2015 р. по офіційному курсу НБУ становить 73796,8 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях.

Ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні грошовий еквівалент визначено в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому вимога про стягнення 36,39 грн. є правомірною.

Судові витрати понесені позивачем для забезпечення розгляду справи також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України.

А тому, керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 3 липня 2015 року змінити, виклавши його резолютивну частину наступним чином.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 73 796,8 грн. 36,39 грн. як трьох відсотків річних та 783,33 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду першої інстанції та 229,12 судового збору, сплаченого при зверненні до суду апеляційної інстанції, а всього 74845.64 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його оголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: