РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1580/15-ц

пр. № 2/759/2309/15

29 грудня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С., за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, МТСБУ, третя особа: ПрАТ «СК «Лафорт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 02.02.2015 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, МТСБУ, третя особа: ПрАТ «СК «Лафорт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» 27.10.2011 року було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №28-0199-1605/2437, за яким був застрахований транспортний засіб «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1.

11.06.2012 року в м. Києві, по бул. Дружби Народів, о 18:50 год. сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2 водій ОСОБА_3, та автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_5 водій ОСОБА_4, транспортного засобу «Toyota», д.н.з. НОМЕР_3 водій ОСОБА_5 та транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_4 водій ОСОБА_2 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, в результаті чого, їх власникам завдано матеріальних збитків.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2012 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП.

Позивачем 26.07.2012 року складено страховий акт №ДККА-17789, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 3012,00 грн.

На підставі заяви страхувальника від 25.07.2012 року, страхове відшкодування було перераховано на рахунок ТОВ «Бровари Моторс», що підтверджується платіжним дорученням №8631 від 26.07.2012 року.

З огляду на викладені обставини, позивач керуючись ст.1191 ЦК України звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просив суд стягнути з відповідача на свою користь 3012,00 грн. - суму страхового відшкодування в порядку регресу, а також судові витрати 243,60 грн. - судового збору.

У судовому засіданні 29.12.2015 року представник позивача Шидловська С.В. позов підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві з посиланням на ст. 1191 ЦК України, яка надає право позивачу зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому засіданні 29.12.2015 року заперечував проти позову, та зазначив, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт» за полісом обов'язкового страхування, відтак відповідати має саме страхова компанія а не він.

Представник МТСБУ до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «Лафорт» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, та відповідача - ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, за положеннями зазначених норм, право зворотної вимоги може існувати у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України), або у вигляді суброгації (ст. 993 ЦК України).

Пунктом 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Судом встановлено, що між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та підприємством з іноземними інвестиціями «ВІП-РЕНТ» 27.10.2011 року було укладено договір добровільного страхування автотранспорту №28-0199-1605/2437, за яким був застрахований транспортний засіб «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 5).

11.06.2012 року в період дії договору страхування, в м. Києві, по бул. Дружби Народів, о 18:50 год. сталась ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2 водій ОСОБА_3, та автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_5 водій ОСОБА_4, транспортного засобу «Toyota», д.н.з. НОМЕР_3 водій ОСОБА_5 та транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_4 водій ОСОБА_2 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, в результаті чого, їх власникам завдано матеріальних збитків..

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2012 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП. (а.с. 7).

Позивачем 26.07.2012 року складено страховий акт №ДККА-17789, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 3012,00 грн. (а.с. 9).

На підставі заяви страхувальника від 25.07.2012 року, страхове відшкодування було перераховано на рахунок ТОВ «Бровари Моторс», що підтверджується платіжним дорученням №8631 від 26.07.2012 року (а.с. 13).

Разом з тим, диспозитивність цивільного судочинства визначена ст. 11 ЦПК України регламентує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, враховуючи викладене та положення статей 993 ЦК України, 1191 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами у справі слід застосовувати положення норм ст. 993 ЦК України, яка регулює суброгацію та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Оскільки ж позовні вимоги позивачем фактично заявлені з підстав регресу, тобто за правилами ст. 1191 ЦК України, суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Серед іншого, суд зазначає також, що відповідно до відповіді МТСБУ на момент ДТП, яка мала місце 11.06.2012 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт» за полісом обов'язкового страхування АВ/3681318 (а.с. 40).

Пункт 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України покладає на страховика обов'язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 988, 993 ЦК України, п.16, п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 61, 88, 179, 209, 212-215, 217, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, МТСБУ, третя особа: ПрАТ «СК «Лафорт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник