У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., СавченкоВ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 10 квітня 2014 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір позики, за яким останній зобов'язувався повернути 4 500 доларів США строком до 18 квітня 2014 року. Посилаючись на те, що зобов'язання за договором відповідачем не виконано, просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь 176 964 грн 03 коп., з яких: 101 439 грн 86 коп. - сума позики; 41 737 грн 76 коп. - інфляційні втрати; 3 093 грн 22 коп. - проценти за користування коштами; 30 693 грн 19 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

У червні 2015 року ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позов, мотивуючи його тим, що грошові кошти у розмірі 4 500 доларів США від ОСОБА_7 він не отримував. Зазначав, що підставою для написання розписки є вимога ОСОБА_4, вмотивована тим, що він не виконав роботи у строки, обумовлені договором на виконання проектних робіт від 17 липня 2013 року. Посилаючись на те, що розписка була надана виключно з метою гарантій майбутніх розрахунків штрафних санкцій за договором на виконання проектних робіт від 17 липня 2013 року, просив суд визнати недійсним договір позики від 10 квітня 2014 року.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 16 липня 2015 року у задоволенні позовів відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_7

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики та ухвалюючи в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із доведеності позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко