РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого - судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свою вимогу тим, що він є власником трьохкімнатної квартири у будинку АДРЕСА_1. Відповідач по справі, вже 14 років не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, особистих речей його в квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться.

Комунальні платежі нараховуються згідно численності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то позивач змушений сплачувати все сам. Перешкод в користуванні жилим приміщенням він, відповідачу не чинив. ОСОБА_2 добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються понад 6 місяців без поважних причин.

Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Будь-яких заяв про те, що він буде відсутній за місцем реєстрації та збереження за ним права на користування за цією адресою відсутні.

Стаття 72 ЖК дозволяє визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців в займаній квартирі такою, що втратила право на користуваня нею.

Враховуючи вище зазначене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у ньому, пояснив, що відповідач уже довгий час проживає в Іспанії, наміру повертатися на Батьківщину немає, а тому позов просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в друкований засіб масової інформації - газета «Свобода» №12 (2950) від 18 лютого 2015 року, в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, а ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка немала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним.

Положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року зазначають, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Положення ч. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на квартиру від 10 жовтня 1996 року, виданим на підставі рішення виконкому Підволочиської селищної ради народних депутатів від 15 серпня 1996 року №117, свідоцтво видане виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради народних депутатів.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Будинкової книги для прописки громадян, що мешкають у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, прибув для постійного проживання 29 вересня 2005 року за вищевказаною адресою.

З актів обстеження від 17 червня 2014 року, 18 вересня 2014 року та 20 листопада 2014 року вбачається, що ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1, не проживає з 2000 року.

Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації, по АДРЕСА_1, підтверджується також наданими у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили, що ОСОБА_2 проживає в Іспанії з 2000 року, останнім часом за місцем реєстрації не з'являвся.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

В даному випадку суд вважає, що відповідач не проживає за вищезазначеною адресою більше одного року, перебуває за кордоном, а тому його слід визнати втратившим право на користування житловим приміщенням з цих підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ч. 1 ст.9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.41 Конституції України, ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 1.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, ст.71, 72 ЖК України, 321, 328 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 64,169, 209, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 1988 року народження, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Підволочиським районним судом за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :