провадження № 2/760/5377/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
За участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
За участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
30.06.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (відповідача-1), ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» (відповідача-2) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.01.2013 на перехресті вул. Вінницької та просп. Повітрофлотського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mitsubishi», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу «KIA», д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2
Внаслідок ДТП транспортному засобу «КІА», д/н НОМЕР_4, були завдані механічні пошкодження, а його власнику ОСОБА_2 - матеріальний збиток у розмірі 63 667,38 грн.
Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 24.01.2013 ОСОБА_3 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія».
ОСОБА_2 подав до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву про страхове відшкодування.
Однак, відповідно до листа №2865 від 21.05.2013 відповідач-2 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.
У зв'язку з тим що, відповідач-2 не виплатив страхове відшкодування, ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України.
17.12.2014 позивач отримав від МТСБУ виплату страхового відшкодування у розмірі 49 750 грн.
Враховуючи те, що сума страхового відшкодування, яка виплачена МТСБУ недостатня для повного відшкодування завданої шкоди, позивач просив стягнути з відповідача-1 різницю між фактичним розміром і страховим відшкодуванням у розмірі 13 917,38 грн.
Крім того, позивач зазначив, що зазнав моральних страждань, які полягали у порушенні звичайного способу життя позивача та його членів сім'ї, розладу стосунків у родині.
Розмір душевних страждань позивач оцінив у 10 000 грн., які просив стягнути з відповідача-1.
Також, позивач зазначив, що зазнав моральних страждань, які йому було завдано неправомірними діями відповідача-2 внаслідок затримки у виплаті страхового відшкодування.
Розмір душевних страждань позивач оцінив у 10 000 грн., які просив стягнути з відповідача-2.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
04.01.2013 на перехресті вул. Вінницької та просп. Повітрофлотського в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mitsubishi», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу «KIA», д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2
Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 24.01.2013 ОСОБА_3 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.8 зворот).
Автомобіль «КІА», д/н НОМЕР_4, внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ від 04.01.2013 (а.с. 8).
Згідно з актом виконаних робіт від 08.08.2014 суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 вартість ремонту транспортного засобу д/н НОМЕР_4, складає 63 667,38 грн. (а.с. 10).
Позивач оплатив вартість ремонту у сумі 63 667,38, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 16 від 08.08.2014 (а.с. 9 зворот).
Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/0166097 цивільна-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська охоронна - страхова компанія» (а.с. 9).
На виконання вимог Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач 08.01.2013 звернувся до відповідача-2 з заявою (повідомленням) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, у якій просив виплатити страхове відшкодування за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 14).
Однак, відповідач-2 листом № 2865 від 21.05.2013 відмовив позивачу у здійсненні виплати страхового відшкодування, оскільки страховий поліс №АЕ/0166097 було укладено після страхового випадку (а.с. 13).
17.12.2014 МТСБУ здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 49 750 грн., що підтверджується випискою ПАТ КБ «Приват Банк» № 150112/068 від 12.01.2015 (а.с.15).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Стаття 1188 ЦК передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Суд встановив факт завдання матеріальної шкоди позивачу у розмірі 63 667,38 грн., внаслідок неправомірних та винних дій відповідача.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, суд враховує виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 49 750 грн. відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 1194 ЦК «особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».
Різниця між фактичним розміром шкоди, завданої позивачу, та отриманим ним страховим відшкодуванням складає: 63 667,38 - 49 750 = 13 917,38 грн.
Отже, з аналізу чинного законодавства випливає, що позивач має право вимоги до відповідача-1, як особи відповідальної за завдані збитки, про стягнення матеріальної шкоди за умови недостатності страхового відшкодування.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача-1 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., то суд дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК «моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті».
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Порушення Правил дорожнього руху та вину ОСОБА_3 було встановлено судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Встановлюючи наявність моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з положень статті 23 ЦК, пункт 3 частини другої якої передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Суд встановив, що автомобіль «KIA», д/н НОМЕР_4, належить ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 28.11.2007 (а.с. 7).
Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що у зв'язку з пошкодженням майна позивач зазнав душевних страждань, вимушених змін у життєвих стосунках, що свідчить про завдання йому моральної шкоди.
З огляду на викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має становити 500 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача-2 моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні цих вимог з огляду на таке.
Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснив, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом.
Можливість відшкодування моральної шкоди у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена для потерпілого, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди (стаття 26-1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності»).
Враховуючи відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, передбачених вищезазначеним Законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову до відповідача-2.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача-1 належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.
Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 74, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко