АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/824/15 Доповідач - Дикун С.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Ходоровський М. В., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №TEAWRK00012160 від 01.03.2004 року у сумі 28471,11 грн. В обгрунтування вимог товариство посилалось на те, що заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 120574,54 грн.. Відповідно до рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 8 серпня 2013 року із ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 92103.43 грн. А тому із відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 28471.11 грн. (120574.54 грн. - 92103.43 грн.= 28471.11 грн.), яка складається із 4452.58 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 24018.53 грн. - пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань за період з 22 травня 2013 року по 19 листопада 2014 року.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 27 квітня 2015 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 1 березня 2004 року TEAWRK00012160 у розмірі 28471,11 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Банк посилався, що строк позовної давності, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України переривався, оскільки у квітні 2013 року банк звертався до суду із позовною заявою до ОСОБА_1. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 8 серпня 2013 року із ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 92103.43 грн. Рішення набрало законної сили і має преюдиційне значення у даній справі.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування, виходячи із наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з позовом із пропущенням строку позовної давності.

Проте, погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 1 березня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №TEAWRK00012160, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у сумі 4380 грн. для придбання техніки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, сплатою комісії в розмірі 1% від суми наданого кредиту, із терміном повернення до 1 березня 2006 року.

ОСОБА_1 зобов'язалась погашати заборгованість за договором шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі не менше 276.10 грн. у період з 1 по 6 число кожного місяця.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п.2.22, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0.14 відсотків від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав шляхом перерахування ТзОВ «Тернопіль-Контракт» 4380 грн. за придбану відповідачем комп'ютерну техніку, що підтверджується рахунком-фактурою № ТФ-390 від 1 березня 2004 року, платіжним дорученням № 32 від 4 березня 2004 року про перерахування коштів за придбання товару в кредит, випискою із рахунку № ТФ-390 за 4 березня 2014 року.

Відповідачка свої зобов'язання виконала неналежно.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 серпня 2013 року, що набрало законної сили, із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 1 березня 2004 року № ТЕАWRK00012160 у розмірі 92103.43 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшла до Індустріального районного суду Дніпропетровської області у липні 2013 року, що вбачається із належно завіреної копії судового рішення.

Однак, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.264 ЦК України, на зазначені обставини уваги не звернув, не дав належної оцінки доводам позивача щодо переривання позовної давності у даних правовідносинах шляхом пред'явлення позову до відповідачки.

У зв'язку з наведеним рішення суду слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Колегія суддів вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачки за кредитним договором у розмірі 28471.11 грн., вона складається із 4452.58 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом та 24018.53 грн. - пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань за період з 22 травня 2013 року по 19 листопада 2014 року(а.с.50). До суду з позовом позивач звернувся 22.12.2014 року (а.с.2)

Відповідно до вимог ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із положеннями ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи наведені норми закону, колегія суддів вважає за необхідне стягнути із відповідачки пеню у розмірі 1000 грн за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань в межах річного строку позовної давності та за наявності заяви повноважного представника відповідачки про зменшення розміру пені, з урахуванням розміру непогашеного кредиту, попередніх стягнень по даному кредиту за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 8 серпня 2013 року.

За таких обставин, із відповідачки на користь ПАТ КБ "Приватбанк" слід стягнути 5452,58 грн, у тому числі: 4452.58 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом та 1000 грн пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань, а також судовий збір, відповідно до вимог ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316. 317-319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково. .

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, с.Камянка, податковий номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 5452,58 грн (п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дві грн 58 коп ) заборгованості за кредитним договором від 1 березня 2004 року №TEAWRK00012160 та 243,60 грн (двісті сорок три грн 60 коп) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий

Судді

С.І. Дикун