АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/517/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Шимчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відновлення меж земельної ділянки, треті особи без самостійних вимог - ПСП "Глорія", ФОП ОСОБА_10, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про відновлення меж земельної ділянки, треті особи без самостійних вимог - ПСП "Глорія", ФОП ОСОБА_10

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 08 квітня 2000 року його мати ОСОБА_11, яка являлася власником земельного паю (земельний сертифікат серії ЧР № 0115514 від 24 січня 1997 року), уклала договір оренди земельної ділянки із СТОВ «Колос», правонаступником якого, як він зазначає, являється ПСП «Глорія».

Термін дії договору закінчився 10 грудня 2010 року, інший договір не укладався.

В 2012 році він отримав право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері, кадастровий номер земельної ділянки № :02:001:0178, площа 3,0017 га., що складає 2/3 частини земельної ділянки площею 4,5012 га, яка належала покійній на підставі Державного акту серії ЧР № 144480, виданого 06 вересня 2004 року, реєстр № 471, кадастровий номер земельної ділянки № :01:000:0501.

Іншу частину земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:177, площею 1,4995 га. - успадкував відповідач ОСОБА_8, його рідний брат.

Його право на землю підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 180573, який видано 18 липня 2012 року, реєстр № 02506.

Зазначав, що його земельна ділянка межує з земельною ділянкою відповідача.

Вказував на те, що він проживає в м. Києві, хворів і не користувався землею певний час, відповідач перемістив межу, що поділяє їхні земельні ділянки на 50 см. в глиб його території.

Він звернувся до відповідача та запропонував йому перенести межу назад, але той відмовився, оскільки не знає як це можна зробити, адже у сторін відсутня технічна документація про встановлення меж земельних ділянок.

В зв'язку з викладеним, просив відновити межу, яка поділяє його та відповідача земельні ділянки, у відповідності з даними земельно-кадастрової документації, розробленими у відповідності до діючих норм земельного законодавства України.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає рішення суду таким, що ухвалене без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначав, що судом не взято до уваги визнання позову відповідачем, та його клопотання задовольнити позов, неотримання межових знаків позивачем, втрату межових знаків відповідачем, відсутність твердої межі між ділянками та наявність земельного спору у часі, не застосовано норми земельного законодавства при вирішенні даного спору, а також суд не взяв до уваги роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, які могли б суттєво вплинути на рішення суду.

Звертав увагу на рішення Європейського суду з прав людини «Сук проти України» та «Серков проти України» якими встановлено порушення ст. 1 «Захист власності» Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2014 року повністю та задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 792634 від 20 липня 2011 року, спадкоємцем майна гр. ОСОБА_11, 1935 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, є її син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з 2/3 частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,5012 гектара в межах згідно з планом, яка розташована на території Кривчунської сільської ради Жашківського району Черкаської області (а.с. 4).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №180573, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 3,0017 га. Земельна ділянка розташована за межами населеного пункту Кривчунської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.5).

08 квітня 2000 року між ОСОБА_11 і СТОВ «Колос», укладено договір оренди земельної частки (паю) № 145», передавши в оренду земельний пай площею 3,35 га строком на 10 років. Початок дії договору 08 квітня 2000 року, закінчення 30 грудня 2010 року, зареєстрований у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних паїв Кривчунської сільської ради за №418 (а.с.137).

Згідно копії договору оренди землі від 27 червня 2008 року ОСОБА_11 та орендар ПСП «Глорія» в особі директора Троцюк Ганни Василівни, діючи на підставі статуту, з другого боку, уклали договір оренди землі. Згідно вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,5012 га. у тому числі ріллі 4,5012 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в с. Кривчунка Жашківського району Черкаської області на 10 років з переважним правом орендаря поновити його на новий строк (а.с. 50-51).

З довідки № 495 від 02 червня 2014 року, виданої відділом Держземагенства у Жашківському районі Черкаської області вбачається, що договір оренди землі між попереднім власником ОСОБА_11.(ІПН-НОМЕР_1) та ПСП «Глорія» (код ЄДРПОУ- 26644275) на земельну частку (пай) в адміністративних межах Кривчунської сільської ради, за межами населеного пункту, зареєстрований до 01 січня 2013 року, закінчується 24 серпня 2018 року (реєстраційний № 53 від 01 вересня 2008 року).

За даними Державного земельного кадастру, з 01 січня 2013 року по сьогоднішній день реєстраційна служба у Жашківському районі Черкаської області договорів оренди на цю ділянку не реєструвала (а.с. 54).

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

За змістом п. 4.1 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за N 391/17686 відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

Згідно ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Пунктом 4.3 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», встановлено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, відповідно до зазначеної інструкції, здійснюють: виконавець - юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно із п. 2.1 вищевказаної Інструкції межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості.

Із заяви № 64 від 19 червня 2014 року ФОП ОСОБА_10 вбачається, що він є розробником технічної документації із землеустрою щодо складання документації по виготовленню державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом) громадянину ОСОБА_6 в адміністративних межах Кривчунської сільської ради Жашківського району Черкаської області. В результаті проведеної роботи складено Державний акт на право власності на земельну ділянку та зазначив, що кадастрову зйомку, а саме комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельної ділянки на місцевості даної земельної ділянки не проводилась(а.с.46).

Дійсно, матеріали справи містять копію технічної документації із землеустрою, проте щодо складання документації по виготовленню державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва гр. України ОСОБА_6, а не щодо встановлення межі земельної ділянки(а.с.97).

Технічним завданням, яке затверджене 20 липня 2012 року, встановлено, що метою роботи є розробка технічної документації, щодо відчуження земельної ділянки із земель приватної власності, а документом, який повинен бути представлений за результатами проведених робіт - це документація щодо переоформлення права власності на земельну ділянку(а.с. 99).

В судовому засіданні в першій інстанції позивач підтвердив, що він не звертався до землевпорядних організацій із заявою про встановлення меж земельної ділянки в натурі. Дані обставини були підтверджені позивачем і під час засідання в апеляційній інстанції. Тобто, по даний час межі земельної ділянки, належної ОСОБА_6, в натурі не виносились і межові знаки не встановлювались.

Згідно з чч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що згідно зі ст. 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6- ОСОБА_7 посилався на те, що суд першої інстанції не мав жодних підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач визнав позов.

Проте судова колегія критично ставиться до таких обґрунтувань, оскільки межа даної земельної ділянки в натурі не встановлювалась, тому встановити чи було порушено відповідачем право ОСОБА_6 мирно володіти своїм майном, шляхом переміщення межі вглиб його земельної ділянки не є можливим. Оскільки в даному випадку межа повинна не відновлюватись, а встановлюватись.

Встановлення меж земельних ділянок до компетенції суду не належить.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для зміни чи скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відновлення меж земельної ділянки, треті особи без самостійних вимог - ПСП "Глорія", ФОП ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :