У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - ОСОБА_7, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 квітня 2009 року він разом з дружиною та дітьми у власному автомобілі рухався по проспекту Коцюбинського у м. Вінниці, під час чого автомобіль було зупинено працівниками Державної автомобільної інспекції, які вилучили у нього документи та наполягали на тому, щоб він сів в автомобіль, оскільки тільки так вони будуть з ним розмовляти. Після того, як позивач відмовився сідати в автомобіль вказані працівники застосували до нього фізичну силу та завдали тілесних ушкоджень. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2877 в результаті застосування до нього насильства у позивача було виявлено закриту хребетно-спинномозгову травму - ротаційний підвивих СІ хребця, забій шийного відділу спинного мозку, епідуральну гематому на рівні с5-с7 хребців, травматичну грижу с5-с6, що належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вироком Замостянського районного суду м. Вінниці ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Посилаючись на те, що незаконними діями посадової особи Державної автомобільної інспекції, як органу державної влади, при здійсненні своїх службових повноважень, йому було завдано моральної шкоди у розмірі 160 тис. грн., керуючись положеннями ст.1174 ЦК України, позивач просив суд задовольнити позов.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Держави України в особі Державного казначейства України на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 25 тис. грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2015 року скасовано рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року в частині задоволення позову та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 03 серпня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вирок суду набрав законної сили 21 серпня 2012 року.

Вказаним вироком установлено, що ОСОБА_7, перебуваючи на посаді інспектора ДПС ВДАІ м. Вінниці 20 квітня 2009 року вчинив перевищення службових повноважень, яке супроводжувалось насильством та застосуванням болісних дій. Діями ОСОБА_7 ОСОБА_6 були завдані тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2877 в результаті застосування до нього насильства у позивача було виявлено закриту хребетно-спинномозгову травму - ротаційний підвивих СІ хребця, забій шийного відділу спинного мозку, епідуральну гематому на рівні с5-с7 хребців, травматичну грижу с5-с6, що належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги у справі, з урахуванням уточнень, ОСОБА_6 посилався на положення ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вказаний вище злочин вчинено інспектором ДПС ВДАІ м. Вінниці лейтенантом міліції старшим інспектором Співаком В.Ю., тобто працівником міліції, а тому положення ст. 1174 ЦК України не можуть бути застосовані до вирішення спірних правовідносин, оскільки відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду передбачено положеннями ст. 1176 ЦК України, якими позов не обґрунтовано.

Проте, вказаний висновок суперечить вимогам закону й матеріалам справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції вважав, що для вирішення спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1176 ЦК України, згідно з якою шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Тобто, положення ст. 1176 ЦК України застосовується за наявності встановлення таких обставин: шкода, про відшкодування якої потерпілий порушує питання, має бути завдана внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт; і така шкода має бути завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

У справі, що розглядається потерпілий порушує питання про відшкодування йому шкоди, завданої йому нанесенням тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості в результаті перевищення службових повноважень інспектором ДПС ВДАІ м. Вінниці ОСОБА_7

При цьому, завдання, основні напрями організації роботи, обов'язки і права працівників патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України (далі - ПС МВС) визначені Положенням про патрульну службу МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 липня 2015 року № 796.

Завдання та функції патрульної служби встановлені розділами ІІ та ІІІ Положенням про патрульну службу МВС, серед яких не визначені такі завдання та функції, як здійснення оперативно-розшукової діяльності або досудового розслідування.

Висновок суду першої інстанції щодо суб'єктного складу сторін у даній справі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 19 грудня 2011 року у справі № 6-65цс11.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не перевірив належним чином всі надані позивачем докази та не дав їм правової оцінки, зокрема не врахував, що положення ст. 1176 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення спору.

Натомість, суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, правильно виходив з того, що ОСОБА_6 шкода була завдана в результаті незаконних дій посадової особи ДПС ВДАІ м. Вінниці при здійсненні нею своїх повноважень, що встановлено вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 03 серпня 2012 року, а тому для вирішення спору між сторонами підлягає застосуванню ст. 1174 ЦК України.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення районного суду - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2015 року скасувати, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик