АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7.10.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення боргу за договором позики

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, а саме : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розпискою від 25.06.2009 року в загальному розмірі 397 267,90 грн. та судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідачкаОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове, яким в задоволені позову відмовити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, відповідачка ОСОБА_1 отримала в борг у ОСОБА_2 143 925,00 грн., що еквівалентно 28 500.00 дол.США, для особистих потреб та ремонту квартири, які зобов»язалася повернути не пізніше 23.08.2011 р.(а.с.6).

Однак, отримані в борг грошові кошти у визначений строк відповідачка не повернула.

Обгрнутовуючи позов, з доводами якого погодився суд першої інстанції, про стягнення боргу з відповідачки за договором позики, позивач ОСОБА_2, зокрема, зазначав, що відповідачкоюотримано в позику грошові кошти в іноземній валюті, а саме, в розмірі 28 500 дол.США, тому, просив стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 397 267,90 грн., яка складається із суми боргу, що за курсом НБУ - 13,2231 грн. на час розгляду справи еквівалентно 376 858,35 грн., а також 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, що становить - 20 409,55 грн. та суми судового збору.

Постановлюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнув на його користь з відповідачки вказану суму. При цьому, суд виходив з того, що відповідачка не надала доказів на підтвердження повернення коштів.

Проте, із такими висновками суду повністю погодитися не можна з оглядку на наступне.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якшо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа. - незалежно від суми.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України визначено, що на підтвердженая укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору.

Як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи розписки, відповідачка ОСОБА_1 отримала в борг у ОСОБА_2 143 925,00 гривень, шо еквівалентно 28 500,00 дол.США та зобов»язалася повернути дану суму не пізніше 23 серпня 2011 р. (а.с.6).

Також, в розписці не було визначено обов»язку позичальника повернути суму позики в еквіваленті 28 500,00 дол. США. а просто зазначено, що позичальник зобов»язується «погасить данную суму не позднее 23.08.2011 г.»

Тому, судова колегія вважає,щоухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково вважав встановленим, що позика була надана в доларах США. а не в гривні, та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачкина користь ОСОБА_2 еквіваленту 28 500,00 дол. США за курсом, встановленим НБУ станом на 21 серпня 2014 р. в сумі 376 858,35 грн.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням вимог чинного законодавства ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України, а також умов укладеного сторонами договору, з відповідачки на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума боргу у розмірі 143 925,00 грн. за укладеним договором позики згідно наданої суду розписки на а.с. 6.

Що стосується решти позовних вимог, то як вбачається із змісту заявленого позову та встановлено судом апеляційної інстанції, позовна вимога щодо стягнення суми інфляції позивачем не заявлялася.

Що стосується позовної вимоги про стягнення 3% річних, то ці вимоги підлягають задоволенню, тому на користь позивача з відповідачки належить стягнути також 3% річних в сумі 12 929,59 грн., виходячи із наступного розрахунку : сума заборгованості - 143 925,00 грн., кількість днів прострочення -1093 (з 24.08.2011 р. по 21.08.2014 р.).

Таким чином, сума 3% річних дорівнює 143 925 х 3 х 1093 : 365 : 100 = 12 929,59 грн.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 р. - скасувати і постановити нове, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 143 925,00 грн. основного боргу та 3% річних - 12 929,59 грн., а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :