Справа № 161/9986/15-ц
Провадження № 2/161/3209/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору іпотеки

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 10.01.2008 р. між ним та відповідачем було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 26, відповідно до якого він передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: господарські приміщення (А-2), загальною площею 198,6 кв.м., що розташовані за адресою: Волинська обл., вул. Електроапаратна, буд. 6 та належать йому на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 Вважає, що вищезазначений договір іпотеки не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «По іпотеку», а тому є недійсним з моменту укладення в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України. Так, відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про іпотеку» договір повинен містити такі істотні умови: опис предмету іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. Договір іпотеки від 10 січня 2015 року реєстраційні дані предмету іпотеки не містить. Просить суд визнати недійсним з моменту кладення Договір іпотеки, укладений 10 січня 2008 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 26; судові витрати по справі стягнути на його користь з відповідача.

В судовому засідання представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що дійсно 10.01.2008 р. між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_3 передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно. Вважає посилання позивача на його представника на порушення вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» безпідставними, оскільки в даній нормі передбачено право, а не обовязок сторін поряд з описом предмета іпотеки вказати його реєстраційні дані. В даному випадку сторони обмежились описом предмета іпотеки. На теперішній час на предмет іпотеки звертається стягнення за боргами позивача. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з такою вимогою. Так, оспорюваний договір було укладено 10.01.2008 року, з позовною заявою про визнання договору недійсним ОСОБА_3 звернувся 02.07.2015 р. Відтак, позивач мав можливість звернутись до суду з позовом про визнання правочину недійсним в межах строку позовної давності, передбаченої ст. 257 ЦК України, а саме до 11 січня 2011 року. Просить застосувати у даній справі строки позовної давності, у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10.01.2008 р. між сторона-1 - Приватбанк та сторона-2 -ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 26 (а.с. 6-7).

Відповідно до вищевказаного договору ОСОБА_3 передав відповідачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: господарські приміщення (А-2), загальною площею 198,6 кв.м., що розташовані за адресою: Волинська обл., вул. Електроапаратна, буд. 6 та належать йому на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_4

Вищевказаний договір підписаний позивачем, зі змістом оспорюваного договору на момент підписання договору він був ознайомлений, що не заперечується ані позивачем, ані його представником.

З позовною заявою про визнання вищевказаного іпотечного договору недійсним позивач ОСОБА_3 звернувся до суду 02 липня 2015 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ч. 1 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За вказаних обставин, з урахуванням початку перебігу позовної давності з 10 січня 2008 року, позовна заява ОСОБА_3 подана з пропуском строку позовної давності.

З заявою про поновлення строку звернення до суду позивач та його представник не зверталися, представник позивача вважає, що строк позовної давності не пропущено.

До винесення рішення судом представником відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.14-16).

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору іпотек недійсним необхідно відмовити

На підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору іпотеки відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_5