АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття, -

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1, просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 7 275, 00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначав, що він є власником офісного приміщення АДРЕСА_2. 07 січня 2015 року ним було виявлено залиття зазначеного офісного приміщення, яке, як виявилося після обстеження, сталося з вини відповідача, яка є власником квартири АДРЕСА_1, про що було складено акт. Відповідно до Звіту про оцінку майна розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди становить 5 925, 00 грн. Крім того, за послуги експерта позивачем було сплачено 1 350, 00 грн. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати шкоду, позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Ухвалою суду від 06 липня 2015 року у якості третьої особи у справі було залучено ОСОБА_2.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7 275 (сім тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року скасувати.

Унікальний номер справи: 760/2282/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13628/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що відповідно до підпункту 2.1.5. пункту 2.1. Договору ТОВ «Житлосервіс», на підставі акту якого суд ухвалив оскаржуване рішення, зобов'язане обстежувати частини будинку та складати необхідні Акти в разі виявлення їх незадовільного стану.

Зазначає, що представники ТОВ "Житлосервіс" до власника квартири АДРЕСА_1 не зверталися і приміщення не обстежували, необхідні Акти не складали.

Апелянт вказує, що при таких обставинах неможливо встановити об'єктивну причину підтоплення, тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з даними свідоцтва про право власності від 01 серпня 2006 року, виданого Головним управлінням комунальної власності м.Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), власником нежилих приміщень з АДРЕСА_2 є позивач (а.с. 10), що також підтверджено даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12 серпня 2015 року (а.с. 114).

Також встановлено, що відповідно до даних повідомлення ТОВ «Житлосервіс» від 02 лютого 2015 року власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 (а.с. 12), що також підтверджується даними Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 19 червня 2015 року (а.с. 98) та поясненнями у судовому засіданні третьої особи, яка також представляла інтереси відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що згідно даних довідки ТОВ «Житлосервіс» від 02 липня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_1 1.1, (а.с. 105).

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з даними акту огляду офісного приміщення АДРЕСА_2 від 08 січня 2015 року, затвердженого Генеральним директором ТОВ «Житлосервіс» (а.с. 11), комісія встановила, що причиною залиття є дефекти на внутрішній розводці водопостачання у квартирі АДРЕСА_1 (розводка проводилася власником квартири самостійно).

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що в приміщенні АДРЕСА_2 виявлено підтоплення стелі, стін, меблів.

Також враховано судом першої інстанції, що згідно даних Звіту №6-01-15 про оцінку майна від 08 січня 2015 року розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди внаслідок залиття належного йому приміщення становить 5 925, 00 грн. (а.с. 13-61) , а згідно даних рахунку від 08 січня 2015 року (а.с.58), вартість проведеної оцінки становить 1350 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 5925,00 грн. та витрат на оплату експертного дослідження, понесених позивачем, у розмірі 1350, 00 грн., а всього з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 7 275, 00 грн. (5925, 00 грн. + 1350, 00 грн.) в якості матеріальної шкоди, пов'язаної із залиттям квартири, повною мірою відповідають обставинам справи, оскільки доведені належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про причинно-наслідковий зв'язок залиття квартири позивача через неналежний стан сантехнічного обладнання у вище розташованій квартирі відповідача.

Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони необґрунтовані та не доведені належними доказами, оскільки судом першої інстанції було повно та всебічно з'ясовано обставини справи.

Зокрема доводи апелянта про те, що відповідно до підпункту 2.1.5. пункту 2.1. Договору ТОВ «Житлосервіс», на підставі акту якого суд ухвалив оскаржуване рішення, зобов'язане обстежувати частини будинку та складати необхідні Акти в разі виявлення їх незадовільного стану, та що представники ТОВ "Житлосервіс" до власника квартири АДРЕСА_1 не зверталися і приміщення не обстежували, необхідні Акти не складали, тому при таких обставинах неможливо встановити об'єктивну причину підтоплення, спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту огляду офісного приміщення АДРЕСА_2 від 08 січня 2015 року, затвердженого Генеральним директором ТОВ «Житлосервіс» (а.с. 11), комісія встановила, що причиною залиття є дефекти на внутрішній розводці водопостачання у квартирі АДРЕСА_1 (розводка проводилася власником квартири самостійно).

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що наявний в матеріалах справи звіт спеціаліста відповідачем не оспорено, як і не оспорено акт про залиття, та не замовлено судову експертизу для встановлення причин та наслідків залиття.

Не було заявлено про проведення такої експертизи і під час апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин підстави для її задоволення відсутні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: