Ухвала

іменем україни

28 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гончар В.П., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом.

Зазначав, що 13 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № К2HCGR00260453, за яким банк надав позичальнику кошти у вигляді невідновлюваної кредитної лінії на придбання квартири у розмірі 108 129, 00 доларів США, а також на сплату страхових платежів у розмірі 18 192, 00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов'язання, взятого на себе позичальником за кредитним договором, 14 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №685.

14 липня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №1/1-1 до кредитного договору, якою внесено зміни в існуючі кредитні зобов'язання, зокрема, щодо річної відсоткової ставки, а саме, починаючи з 14 липня 2010 року розмір річної відсоткової ставки підвищено до 13,54 %. Вказував, що відповідач не надав позивачу після укладення додаткової угоди графіка погашення кредиту з урахуванням підвищеної річної відсоткової ставки. Вважає, що договори були укладені з порушенням норм права, зокрема, Закону України «Про захист прав споживача» та Закону України Про банк і банківську діяльність», а тому просив суд визнати недійсним кредитний договір № К2НСGR 00260453 від 13 лютого 2007 року, укладений між сторонами; визнати недійсним договір іпотеки квартири від 14 лютого 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобцем П.А. та зареєстровано в реєстрі за №685; застосувати наслідки недійсності правочину та зобов'язати відповідача повернути позивачу 634 481 грн 31 коп; зобов'язати відповідача повернути позивачу оригінал договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горобцем П.А., зареєстрованим в реєстрі за № 680, реєстраційне посвідчення № 038572, видане Київським МБТІ 19 квітня 2007 року, форму № 6-а на житлові будинки, що не мають вбудованих приміщень Експлікація внутрішніх площ до плану житлового будинку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, вірно виходив із того, що підстав вважати, що відповідачем не виконані умови ЗУ «Про захист прав споживача» та не надано інформацію про умови кредитування споживачу, немає, оскільки в спірному договорі зазначено строк, на який надається кредит, сума кредиту, відсотки, які повинен сплачувати щомісячно боржник, період сплати з 5 по 10 число кожного місяця, сума, яку повинен сплачувати споживач щомісячно і т.д. Позивачем не доведено в чому саме полягає несправедливість договору кредиту. Уклавши договір кредиту та договір іпотеки, позивач виразив своє волевиявлення на отримання кредиту саме в цьому банку та на умовах визначених договором, довгий період часу виконував умови договору , що свідчить про те, що він погоджувався з ним. Тому підстав для задоволення позову - відсутні.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права є безпідставними та не спростовують висновки судів.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 324, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.П.Гончар