АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, -

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року заявниця ОСОБА_1. звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки. В обґрунтування заяви зазначала, що з січня 2007 р. вона проживала з громадянином ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, з яким вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, проживаючи у її квартирі АДРЕСА_1. Вказувала, що з часом познайомила ОСОБА_2 зі своїми родичами, до яких приїздили на вихідні та свята, які вважали його її чоловіком. Також, заявниця зазначає, що ОСОБА_2 мав схильність до бродяжництва та періодично повертався до своєї звички, не дивлячись на її намагання привести до ладу як його зовнішній вигляд, так і його особисте помешкання, а саме: квартиру АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 раптово помер, тягар його поховання взяла на себе заявниця, оскільки про близьких родичів померлого їй нічого не було відомо. Вказує, що за час спільного сумісного проживання з ОСОБА_2, вони не встигли офіційно оформити їх шлюбні стосунки в органах РАГС, що є перепоною у оформленні спадщини після смерті її фактичного чоловіка ОСОБА_2, а тому заявниця просить суд встановити факт її проживання з громадянином ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2007 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу - відмовлено.

Унікальний номер справи: 759/2720/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7173/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що при ухваленні вказаного рішення судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема суд не заслухав свідків, про залучення яких зазначено в прохальній частині позовної заяви.

Зазначає, що висновок суду не відповідає дійсності, оскільки суд взагалі не прийняв до уваги Акт КП «РЕО-3» від 09.01.2012р. і покази свідка ОСОБА_5, ухваливши при цьому рішення без свідчень фактичних очевидців проживання заявниці та ОСОБА_2 однією сім'єю.

На думку апелянта, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження і оцінки суд виніс рішення, що вона, ОСОБА_1, не мала шлюбних відносин з ОСОБА_2 і сама підтвердила їх відсутність.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що заявниця ОСОБА_6 проживає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Встановлено, що громадянин ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 помер (а.с. 5).

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що свідком ОСОБА_5 надано пояснення, що вона є сусідкою заявниці та померлого ОСОБА_2, оскільки також проживає в будинку АДРЕСА_1. Свідок зазначила, що в квартирі заявниці вона ніколи не була, проте, декілька разів бачила разом останню з ОСОБА_2 Інших відомостей та обставин по суті заяви ОСОБА_1, свідок суду не повідомила.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, керувався тим, що вказані свідчення зводяться до декількох зустрічей на вулиці з заявницею разом з громадянином ОСОБА_2, тобто вказаний свідок не була свідком будь-яких обставин, які б свідчили та підтвердили проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 з січня 2007 р. (ведення спільного господарства, придбання предметів домашнього вжитку, спільні поїздки, святкування, тощо).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявниця в підтвердження своїх вимог посилається на Дозвіл Прокуратури Дарницького району м. Києва від 23.11.2012 р. та Довідку Київської міської клінічної лікарні № 1 від 19.09.2013 р. № 2150 про вдачу їй тіла ОСОБА_2 для проведення поховання (а.с. 7, 10).

Крім того, заявниця надала Довідку Старосільської сільської Ради Луганського району Житомирської області від 31.07.2014 р. про виділення місця для поховання на місцевому кладовищі ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. та Акт КП «РЕО-3» від 09.01.2012 р. про спільне проживання заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції заявниця ОСОБА_1 додатково пояснила, що вона підтримувала шлюбно- сімейні стосунки з ОСОБА_2, разом відвідувала своїх родичів в селі, де й поховала в подальшому ОСОБА_2, разом з ним вела домашнє господарство, купувала продукти харчування, намагалася привести до ладу його квартиру, яку він захарастив мотлохом.

Вказані обставини підтверджені поясненнями, наданими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідком ОСОБА_7, яка протягом декількох років була свідком спільного проживання позивачки та її громадянського чоловіка ОСОБА_2 однією сім'єю в квартирі позивачки, оскільки щомісяця за родом своєї діяльності була присутня в їхньому помешканні, була свідком спільного ведення ними домашнього господарства, купівлі продуктів на базарі, спільних поїздок до родини позивача в село, тощо.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом надано належні та допустимі докази на обґрунтування апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин наявні підстави для її задоволення.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи викладене, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав задоволення вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту: ПозовОСОБА_1, заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки - задовольнити. Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 2007 року по 13 листопада 2012 року.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: