Справа № 548/453/15-ц
Провадження № 2/548/247/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2015 р. м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Коновод О.В.,

за участю секретаря Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, свої вимоги мотивував тим, що він, є фізичною особою підприємцем, до сфери його діяльності належить оптове постачання електротоварів та речей побуду підприємцям.

Так в період часу з 19.02.2015 року по 26.02.2015 року позивачем, ФОП ОСОБА_2 було доставлено та відвантажено на підставі видаткових накладних електротовари. У цих накладних вказані асортимент, назва та кількість товару, ціна за одиницю та загальна вартість.

Згідно видаткової накладної від 19.02.2015 року № СЯ-0000152 позивачем було надано товар на суму - 77776,42 грн., згідно накладної від 19.02.2015 року № СЯ-0000153 відповідачка отримала товарів на загальну суму 28242,32 грн., а відповідно до видаткової накладної від 26.02.2015 року № СЯ-0000167 позивачем було надано товару на суму 185420,35 грн. Таким чином, ОСОБА_2 отримала від позивача товарів на загальну суму - 291439,09 грн., що підтверджується її особистим підписом та печаттю ФОП.

Розрахунок за отриманий товар мав здійснюватись у безготівковій формі, шляхом перерахування відповідачкою коштів в розмірі визначеному видатковими накладними на банківський рахунок позивача. Строк розрахунку, згідно усної домовленості було визначено у кілька днів з моменту фактичного отримання товару.

З дат надання товару, а саме з 19.02.2015 року та з 26.02.2015 року і по даний час ОСОБА_2 так і не здійснила оплату за отримані від ОСОБА_1 товари, на його неодноразові прохання зробити це відмовляла, посилаючись на відсутність необхідної суми коштів, у звязку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив суду, що дійсно поставляв відповідачці електротовари для торгівлі в м.Хорол. 19 та 26 лютого 2015 року було здійснено поставку електротоварів на суму 291439,09 грн. Після закриття магазину відповідачки забирав товари, але не ті, що містяться в спірних видаткових накладних, а по інших поставках.

Відповідачка позов не визнала, пояснивши суду, що раніше вона займалась торгівлею електротоварів в м.Хорол які їй постачав позивач. Підпис та печатка в видаткових накладних її, але вказаний товар в накладних ОСОБА_1 забрав з магазину. Просить суд відмовити в позові.

Представник відповідача вважає, що позов до задоволення не підлягає, оскільки немає підстав.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили суду, що бачили як позивач та інші особи забирали електротовари з магазину позивачки.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін у справі, пояснення свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців, від 31.03.2015 року, вбачається, що державним реєстратором служби РС Хорольського РУЮ вчинено запис №3002241 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_2

Відповідно до Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 3 від 01.03.2013 року зазначено: оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що з 19.02.2015 року по 26.02.2015 року позивачем, ФОП ОСОБА_2 було доставлено та відвантажено на підставі видаткових накладних електротовари. У цих накладних вказані асортимент, назва та кількість товару, ціна за одиницю та загальна вартість.

Згідно видаткової накладної від 19.02.2015 року № СЯ-0000152 позивачем було надано товар на суму - 77776,42 грн., згідно накладної від 19.02.2015 року № СЯ-0000153 відповідачка отримала товарів на загальну суму 28242,32 грн., а відповідно до видаткової накладної від 26.02.2015 року № СЯ-0000167 було надано товару на суму 185420,35 грн. Таким чином, ОСОБА_2 отримала від позивача товарів на загальну суму - 291439,09 грн., що підтверджується її особистим підписом та печаттю ФОП. Вартість отриманого відповідачкою товару не була оплачена.

Враховуючи відсутність договору поставки, керуючись ст. 530 ЦК України, позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу про сплату заборгованості, який відповідачем залишений без відповіді та без задоволення. Факт існування заборгованості в сумі 291439,09 грн. підтверджується розрахунком вартості отриманих відповідачкою товарів, визначених видатковими накладними. Викладені обставини свідчать про те, що відповідачка не виконала своїх зобов'язань з оплати вартості отриманого товару.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За видатковими накладними від 19 та 26 лютого 2015 року відповідач отримав поставлений позивачем товар, проте свого зобовязання з оплати не виконав.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між сторонами утворилися правовідносини, які відповідають умовам договору купівлі-продажу товарів і передбачені ст.ст.655, 656 ЦК України.

До спірних правовідносин підлягають застосування положення діючого законодавства щодо взаємовідносин купівлі-продажу. Так у відповідності зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

В силу ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару".

Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, зокрема, між юридичними особами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він відповідає вимогам статті 207 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Якщо правочин не відповідає вимогам статті 207 ЦК України, то його не можна вважати вчиненим у письмовій формі. Разом з тим за загальним правилом частини першої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом, але рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. В разі недодержання сторонами письмової форми правочину, для з'ясування факту його вчинення та змісту слід застосовувати за аналогією частину другу статті 205 ЦК України. Поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, може доводитись письмовими та іншими доказами, крім свідчень свідків."

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, слід задовольнити.

Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2915,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.03.2015 року, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, враховуючи принцип обовязковості виконання зобовязання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання, суд задовольняє позов, стягує з відповідачки суму заборгованості та судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 15-16, 509, 524-527, 530. 533, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10,60,210-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: /ЄДРПОУ : НОМЕР_2, р/р 0299 у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», м. Київ, МФО 380838/ заборгованість у сумі 291439,09 гривень /двісті девяносто одна тисяча чотириста тридцять девять гривень девять копійок/.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: /ЄДРПОУ : НОМЕР_2, р/р 0299 у ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», м. Київ, МФО 380838/ витрати по сплаті судового збору в сумі 2915,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й: