Справа № 663/1866/15-ц
Провадження № 2-з/663/17/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року суддя Скадовського районного суду Херсонської області Ведмідська Н.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 212280 грн.

Окрім цього, представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладання арешту на всі належні відповідачеві транспортні засоби та нерухоме майно посилаючись на те, що відповідач може відчужити майно та рішення суду в разі задоволення позову буде виконати неможливо.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку про неможливість задовольнити заяву представника позивача про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання рішення суду про задоволення позову. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ціна позову ОСОБА_1 складає 212280 грн., тоді як представник позивача просить накласти арешт на все рухоме майно відповідача та транспортні засоби, перелік яких не наданий.

За таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо співмірності заявлених вимог заходу забезпечення позову у виді арешту всього нерухомого майна відповідача та транспортних засобів не маючи жодного уявлення про його обсяг та вартість, а також можливе володіння відповідачем майном на праві спільної сумісної власності, тощо.

Враховуючи, що згідно ст.57, ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час накладення арешту на майно не уповноважений здійснювати оцінку майна, тоді як така оцінка здійснюється із залученням субєкта оціночної діяльності тільки з метою передачі арештованого майна для реалізації, суд позбавлений можливості забезпечити позов шляхом накладання арешту на нерухоме майно та транспортні засоби в межах ціни позову, отже виконати таку вимогу державному виконавцеві буде неможливо, не порушивши право як відповідача так й третіх осіб.

Керуючись ст. 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. І. Ведмідська