Справа № 462/4508/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 грудня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення,

встановив:

ЛМКП «Львівводоканал» звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідачів 12423,16 грн. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.06.2015 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачам надаються послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: м.Львів, вул.С.Петлюри, 4/119, якими вони користуються, проте належним чином не виконують своїх обовязків щодо їх оплати, що й спричинило виникнення заборгованості в зазначеному вище розмірі. Оскільки за заявою ЛМКП «Львівводоканал» судом 29.11.2013 року було видано судовий наказ про стягнення із боржників вказаної суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, який 27.12.2013 року скасовано судом, зазначені вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду, що стверджується повідомленнями про вручення поштового повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи, в судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 462/8982/13ц, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі на вул.С.Петлюри, 4/119 у м.Львові, що стверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України у Львівській області та довідкою з місця проживання про склад сімї і прописку від 22.01.2015 року (а.с.3, 15, 16).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст.13 цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, цетралізоване опалення, та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами.

Відповідно до положень ст.68 ЖК України та ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, зокрема, послуги водопостачання та водовідведення. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в установлені строки.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач надає за вказаною адресою споживачу послуги з водопостачання та водовідведення.

Відповідачів було попереджено про необхідність сплати суми заборгованості та наслідки невиконання такого обовязку, однак таке попередження залишилося без реагування (а.с.2).

Судовим наказом Залізничного районного суду м.Львова від 29.11.2013 року з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 10414,41 грн., даний наказ скасовано судом 27.12.2013 року (а.с.9).

Як вбачається із розрахунку ЛМКП «Львівводоканал» (а.с.4-8), заборгованість відповідача за водопостачання та водовідведення станом на 01.06.2015 року складає 12423,16 грн. При цьому, встановлено, що позивач частково погашала заборгованість, чим визнала наявність в неї боргу.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст.541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Виходячи з наведеного та враховуючи, що порушені права позивача підлягають судовому захисту, з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 12423,16 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з кожного із відповідачів по 81,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.10).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526 ЦК України, ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст.ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (р/р № 5120 в ЛОФ ОД ПАТ «Уксоцбанк» в м.Львові, МФО № 300023, ) 12423,16 грн. заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення.

Стягнути із ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» по 81,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.