Справа № 405/2654/15-ц
Провадження №6/405/76/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 рокуЛенінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кіровограді подання державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_1, в порядку ст.377-1 ЦПК України звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що в Кіровському відділі державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь фізичних та юридичних осіб, при цьому, державним виконавцем вжито наступні заходи примусового виконання зведеного виконавчого провадження, що підтверджує повноту вчинення виконавчих дій, а саме: направлено запити до КОДПІ, реєстраційної служби, ДАІ УПФУ. Відповідно до отриманої інформації з УПФ України боржник на обліку не перебуває. Відповідно до відповіді ДАІ за боржником зареєстровано автотранспорт, на який державним виконавцем накладено арешт та оголошено розшук. Відповідно до відповідей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державної податкової служби України про номери рахунків , відкритих у банківських установах, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців відомості відсутні.

Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро боржник ОСОБА_3 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, але згідно з актом державного виконавця боржник за даною адресою не проживає.

З огляду на викладене вище, державний виконавець вважає, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду обовязків, у зв`язку з чим необхідним є тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Представник Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції - державний виконавець Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, до суду надала заяву за вх. № 10941 від 21.04.2015 року про розгляд подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без її участі, подання підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб лише за участю державного виконавця.

Враховуючи подану державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції заяву, зваживши доводи, викладені в поданні, дослідивши матеріали, додані до подання, суд вважає, що в задоволенні подання державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Реалізація зазначених прав здійснюється шляхом звернення державного виконавця до суду в порядку ст. 377-1 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", передбачено, що подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Крім того, в поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби).

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_3, - є наявність у Кіровському відділі ДВС Кіровоградського МУЮ зведеного виконавчого провадження, до складу якого входить пять виконавчих проваджень, серед яких виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2484/11 від 16.08.2011 року, виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 40 662 грн. суми боргу з урахуванням індексу інфляції; 1052 грн. 3% відсотків річних, прострочки сплати боргу; 128 700 грн. штрафних санкцій та судових витрат в сумі 1612 грн. 45 коп., а також наявність фактів ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Із матеріалів, доданих державним виконавцем до подання, судом встановлено, що державним виконавцем Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_5 04.02.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-2484, виданого 16.08.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 180 514 грн. та судових витрат в розмірі 1 612, 45 грн., а всього 182 126,45 грн.

Крім того, встановлено, що відповідно до отриманої інформації з ДПС України від 30.10.2014 року боржник ОСОБА_3 на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку та сум отриманого з них податку в ДРФО відсутня. Відсутня інформація про боржника і в УПФ України (відповідь від 29.10.2014 року).

Відповідно до акту державного виконавця від 11.04.2013 року виходом за адресою: м. Кіровоград, вул. Добролюбова, 65-а, встановлено, що боржник ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає, майно, належне боржнику,- відсутнє.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 12 квітня 2014 року оголошено в розшук рухоме майно, а саме: автомобіль KIA Ceed, 1.6, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СРГ 153694 від 02.04.2008 року та автомобіль КАМАЗ 53212, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію САА297000 від 17.12.2009 року, що належить ОСОБА_3.

31.10.2014 року державним виконавцем винесена постанова про примусовий привід боржника ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до рапорту ДІМ Кіровоградського МВ УМВС України в області встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно мешкає за адресою: м. Кіровоград, вул. Чкалова, 21/1, однак на момент виконання приводу ОСОБА_3 знаходився у м. Тернопіль. У ході телефонної розмови ОСОБА_3 було ознайомлено з постановою при примусовий привід та повідомлено, що останньому потрібно зявитися до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ на 13.11.2014 року о 09.00 год.

Відповідно до акту державного виконавця від 10.12.2014 року боржник ОСОБА_3 за адресою: м. Кіровоград, вул. Чкалова, 21/1 зі слів дружини ОСОБА_6 не проживає, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро від 16.01.2015 року боржник ОСОБА_3 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7.

Системний аналіз положень п. 5 ч.1, ч.3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п. 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що така ознака як ухилення боржника від виконання рішення є обов'язковою умовою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, судом відзначається, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

В свою чергу, як вбачається з пояснень боржника ОСОБА_3 від 02.04.2014 року, останній зазначив, що по вул. Добролюбова, 65-а він (ОСОБА_3Ю.) не проживає останніх чотири роки, в звязку з тим, що його разом з сімю було виселено з будинку, будинок було продано, а отримані від продажу кошти направлені на погашення кредитної заборгованості. На теперішній час мешкає разом з родиною по вул. Чкалова, 21/1 у м.Кіровограді, реєстрації не має, а також не має зареєстрованого за ним рухомого та нерухомого майна.

Разом з тим, судом відзначається, що при розгляді подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з'ясуванню судом підлягає факт чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі чи частково. Особа, що має не виконані зобов'язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу або обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Застосування визначених ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження зазначеного права, - є неприпустимим.

При цьому, судом відзначається, що зміст та форма подання не відповідає розділу XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну" Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, зокрема, подання не містить реквізити виконавчих документів, які перебувають на виконанні, враховуючи, що державним виконавцем в поданні зазначено про наявність у відділі зведеного виконавчого провадження, в той час як постанова про обєднання виконавчих проваджень щодо одного боржника у зведене виконавче провадження відсутня.

Окрім того, відзначається, що до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України звернулася державний виконавець Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ ОСОБА_1, разом з тим, з матеріалів, доданих до подання, судом не встановлено, що виконавче провадження, боржником за яким є ОСОБА_3, а стягувачем ОСОБА_4, перебуває у провадженні саме державного виконавця Євсович І.В., в той час як ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» надає право звертатися до суду з відповідним поданням лише державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у якого перебуває на примусовому виконанні виконавчий документ і яким здійснюються виконавчі дії, та крім того, з останньої відмітки державного виконавця у виконавчому листі №2-2484 від 16.08.2011 року (стягувач ОСОБА_4 боржник ОСОБА_3Ю.), вбачається, що 30.01.20915 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»

Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги, що державним виконавцем до подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання рішення суду, при цьому наведені державним виконавцем у поданні обставини, також не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі чого суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання у звязку з його необґрунтованістю, недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 Конституції України, ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, керуючись ст.377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, шляхом заборони перетинати державний кордон України до повного виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова