Справа №489/9536/14-ц 26.08.2015 26.08.2015 26.08.2015
Провадження №22-ц/784/2110/15
Провадження № 22ц/784/2110/15 Головуючий у 1-ї інстанції Спінчевська Н.А.
Категорія 2 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

26 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Свіщук О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2015 року

за його позовом

до ОСОБА_4

про припинення права власності на частку в спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про припинення права власності відповідача на належну йому ? частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що сторони є співвласниками спірної квартири, яка їм належить по ? частині. Але, відповідач не проживає в спірному майні, не бере участь в його утриманні, та втратив до нього інтерес.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення ним норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким його вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першій інстанції керувався тим, що позивач не надав доказів на відсутність порушення прав відповідача у випадку припинення його права власності на частку у спільному майні.

З такими висновками суду слід погодитися.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1, 2 статті 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (спільне майно)

Однією із підстав припинення права власності на частку у спільному майні у відповідності до частини 1 статті 365 ЦК України є рішення суду, ухвалене на підставі позову інших співвласників до особи, частка якої є незначною і не може бути виділена у натурі, сама річ є неподільною, а спільне володіння і користування майном між ними є неможливим, та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам цього співвласника і членам його сімї.

При вирішенні справи судом установлено, що двохкімнатна квартира АДРЕСА_1, дійсною (ринковою) вартістю 254 371 грн., розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку.

Спірна квартира належить на праві спільної часткової власності сторонами (по ? частки кожному), та не підлягає реальному поділу між ними.

Частки співвласників у спільному майні є рівними, а тому частка відповідача ні є незначною.

Даних про неможливість спільного використання цього майна немає, так як відповідач не проживає в спірній квартирі та не порушує порядок сумісного проживання сторін.

Разом з тим, необхідною умовою для припинення права власності на частку у спільному майні за положеннями статті 365 ЦК України, окрім неподільності речі і внесення позивачем відповідної суми на депозит, є встановлення наявності тих обставин, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам іншого співвласника - відповідача по справі та членам його сімї.

Однак, на обґрунтування таких позовних вимог позивачем та його представником у судові засідання доказів щодо належності відповідачу іншого житла, що є характеристикою наявності чи відсутності завдання істотної шкоди його інтересам внаслідок припинення права на частку в спірному майні - не надано. Як не надано і будь-яких інших доказів, які можуть свідчити про відсутність порушення інтересів відповідача у випадку задоволення позову.

Посилання позивача на відсутність відповідача у спірній квартирі, та його тривале не проживання в цьому житлі, ні є умовою для припинення права співвласника на частку у спільному майні в порядку, передбаченому статтею 365 ЦК України, так як на зміст права власності не впливає вибір співвласником постійного місця проживання (частина 2 статті 317 ЦК України), оскільки він володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 стаття 319 ЦК України).

Щодо несплати відповідачем комунальних послуг, то це також ні є підставою для припинення права на частку у спільному майні, так як порядок його утримання і компенсації понесених витрат одного із співвласників передбачено положеннями статі 360 ЦК України.

При зясуванні та встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону та правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного і справедливого рішення, ухваленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права. В звязку з чим, апеляційна скарга в силу ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді