АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

Суддів: Мартєва С.Ю., Чічіля В.А.

При секретарі: Колодюк О.П.

За участю представника відповідача Василець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до ТДВ «Полтаваавтотранс», у якому просила суд поновити її на посаді квиткового касира АС Решетилівка ТДВ «Полтаваавтотранс», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що вона працювала на посаді квиткового касира АС Решетилівка з 11 березня 2014 року. 30 жовтня 2014 року її було звільнено з посади на підставі ст. 38 КЗпП України. У день звільнення їй під підпис було передано трудову книжку, а 07 листопада 2014 року - проведено розрахунок. Також ОСОБА_3. вказувала, що на адресу ТДВ «Полтаваатотранс» вона надсилала заяву про відкликання заяв про звільнення за власним бажанням. Внаслідок цього вважає звільнення незаконним, оскільки звільнення вагітних жінок забороняється відповідно до ст.184 КЗпП. Посилається на те, що дії відповідача є порушенням права на працю, які завдали їй моральних страждань, які вона зазнала до того ж в стані пізнього строку вагітності.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ТДВ «Полтаваавтотранс» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - задоволено повністю.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді квиткового касира АС Решетилівка ТДВ «Полтаваавтотранс».

Стягнуто з ТДВ «Полтаваавтотранс» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення, тобто з 30 жовтня 2014 року в сумі 4559 грн. 97 коп.

Стягнуто з ТДВ «Полтаваавтотранс» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Стягнуто з ТДВ «Полтаваавтотранс» на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

З рішенням суду не погодився відповідач ТДВ «Полтаваавтотранс» та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо недоведеності підстав позову, вказуючи на те, що зі слів самої позивачки підставою для написання нею заяви про звільнення стала помилка, а не примус з боку роботодавця.

Окрім того,посилався на те, що рішення про звільнення позивач прийняла самостійно 29 жовтня 2014 року, що відображається датою написання заяви, тобто ще до того моменту, коли вона 30 жовтня 2014 року мала розмову з керівництвом товариства і коли її просили надати письмові пояснення з приводу зафіксованого факту порушення трудової дисципліни.

Також вказував, що оскільки законодавство України не передбачає обов'язкового двотижневого відпрацювання перед звільненням за власним бажання, адміністрацією було прийнято рішення звільнити позивача одразу ж після погодження поданої нею заяви.

Після подання заяви про звільнення за власним бажанням від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_3 на роботу не виходила, не приступала до виконання своїх трудових обов'язків, заяву про відкликання заяви про звільнення у двотижневий термін до дати закінчення строку попередження про звільнення не подавала, та отримала трудову книжку і остаточний розрахунок.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно виходив з наступних обставин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 березня 2014 року відповідно до наказу № 17 ОСОБА_3 була прийнята на роботу до ТВД «Полтаваавтотранс» на посаду квиткового касира АС Решетилівка.

30 жовтня 2014 року ОСОБА_3 була звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу № 78 про припинення трудового договору.

Задовольняючи позові вимоги, місцевий суд виходив з того, що згідно заяви від 04 листопада 2014 року позивач відкликала подану нею заяву про звільнення яка, за висновками суду була написана під тиском роботодавця внаслідок залякування звільнення за статтею про систематичне порушення дисципліни, не зважаючи на стан здоров'я.

Також суд вказував на те, що згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років ( до шести років - частина шоста статті 179 ), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається.

Проте з таким висновком колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Матеріалами справи підтверджується, що 11 березня 2014 року ОСОБА_3 прийнята на посаду касира квиткового Автостанції Решетилівка на підставі наказу про прийняття на роботу № 17 від вказаної дати ( а.с. 18).

На підставі заяви про звільнення за власним бажанням від 29 жовтня 2014 року позивач була звільнена 30 жовтня 2014 рку у відповідності до ст.38 Кодексу законів України про працю та згідно наказу про звільнення № 78 від 30 жовтня 2014 року.

Також матеріалами справи підтверджується в ході перевірки технологічного процесу роботи автостанцій, до числа яких входила і АС Решетилівка, комісією, створеною керівником підприємства, було встановлено, що позивач порушила вимоги трудової дисципліни. Факт порушення полягав у тому, що ОСОБА_3 відправила транзитний мікроавтобус на рейсом «Полтата-Кременчук» без належної перевірки квитків у пасажирів. Вказаний факт порушення підтверджується копіями складених акту про результати службового розслідування від 28 жовтня 2014 року, пояснюючої записки, доповідної ( а.с. 21 -24 ).

В процесі перевірки комісією обставин порушення ОСОБА_3 трудової дисципліни, 30 жовтня 2014 року керівництвом підприємства останній було запропоновано надати письмові пояснення з приводу порушення нею своїх обов'язків. Проте, замість пояснень ОСОБА_3 надала заяву про звільнення за власним бажанням від 29 жовтня 2014 року, що було зафіксовано в акті від 30 жовтня 2014 року.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку, що заява про звільнення за власним бажанням була подана ОСОБА_3 з метою уникнути відповідальності за порушення трудових обов'язків.

Такий висновок ґрунтується також і оцінці судом того факту, що позивач неодноразово допускала порушення трудової дисципліни. Раніше протягом року ОСОБА_3 виносилася догана за порушення трудової дисципліни, що відповідно зафіксовано в наказі № 60 від 07 липня 2014 року.

Окрім того, досліджуючи питання правомірності звільнення ОСОБА_3, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не заперечує факту написання нею власноручно заяви про звільнення. Свідок ОСОБА_5 вказувала, що зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що останньою було допущено порушення трудових обов'язків та керівництво ТзДВ «Полтаваавтотранс» мало намір її звільнити за це. Проте, позивач написала заяву про звільнення за власним бажанням та на її умовляння директор ОСОБА_6 звільнив її за цією заявою.

Також матеріалами справи підтверджується, що заява про відкликання заяви про звільнення була направлена ОСОБА_3 вже після її звільнення та отримання трудової книжки ( а.с. 70). Після попередження про звільнення позивач до роботи не приступала, тобто ніяких дій на продовження трудових правовідносин з товариством не вчиняла.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2014 року, з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2014 року - скасувати, та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Полтаваавтотранс» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ О.Ю. Кузнєцова

Судді: /підпис/ С.Ю. Мартєв /підпис/ В.А. Чічіль

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ О.Ю. Кузнєцова